detsamma vid upphettning förlorar 8 atomer. För att finna 
huruvida icke möjligen den 8:de atomen härrörde från syran, 
underkastades saltet förbränning med chromsyrad blyoxid, 
hvarvid fanns, att detsamma verkligen håller 8 atomer vatten. 
Funnet kol .... 17.06 räknadt 17.03 
» väte . . . 4.27 » 4.25. 
Dumas och Piria hafva funnit G 17.1 och H 4.3, men likväl 
antagit en formel som fordrar C 17.6 och H 4.Ö. 
Tartrylsyradt antimonoxid-kali. Då de från hvarandra 
afvikande uppgifterna om detta salts vattenhalt kunde härröra 
från saltets egenskap att under olika omständigheter anskjuta 
med olika vattenhalt, har jag anställt försök med 1 :o salt 
kristalliseradt vid en kokhet mättad lösnings afsvalning till 
+ 10°; 2:o salt afsatt såsom kristallpulver genom en dylik 
lösnings afkylning i vattenblandad snö under omröring, enligt 
den Svenska farmakopens föreskrift; 3:o salt afsatt genom af- 
dunstning vid +50°; och 4:o salt afsatt genom frivillig af- 
dunstning vid +10°. Alla försöken hafva gifvit för saltet 
samma vattenhalt, nemlisen 1 atom såsom Dumas och Piria 
uppgifvit. 
Vattenhalten utgör 2.63 proc.; vid upphettning till +100° 
i en ström af torr luft bortgå med lätthet 1.75 proc. eller två 
tredjedelar af vattenhalten, men den återstående tredjedelen 
utjagas först genom en mycket långvarig upphettning. Vid 
försöken har saltet vid torkning förlorat 2.46, 2.47, 2.53 proc. 
Obetydligt öfver +100° börjar redan syran dekomponeras och 
åter en atom vatten bortgå; mellan -+-160°—180° har saltet 
sålunda förlorat 5.26 proc. eller 2 atomer vatten, men kan äfven 
bringas till samma förlust genom en långvarigare upphettning 
till endast +130°—140°. Vid +200°—220° bortgår den 
tredje atomen vatten, och saltet, som nu förlorat 7.89 proc. 
(försöken gåfvo 7.57, 7.7i) är K C 4 H 2 0 4 + Sb C 4 II 2 0 4 . För- 
brännings-analysen af det kristalliserade saltet gaf 
kol 1 4.16.räknadt 1 4.09 
väte ! .50 . . 1 .50 . . 1 .53 . . » 1 .46. 
