238 
V 
trubbiga vinkeln hos det rhornbiska prismat uti Samarskiten 
135°—13G° ? och uti Niobiten är den trubbiga sidokanten uti 
pyramiden loö 0 . Följande schema angifver en öfversigt af 
de förnämsta beståndsdelarne uti dessa fvra mineralier, hvilka, 
ehuruväl icke fullkomligt identiska, dock representeras af så- 
dane kemiska formler, att de icke nödvändigt betinga någon 
skiljaktig kristallform. 
Syror. 
Baser. 
Niobit . . . Nb, Pe Fe, Mn 
Samarskit . . Nb Fe,Ü(Ü?),Y 
Euxenit . . . ti, Nb, Pe Y, Ü 
Polykras . . Ti,Nb, Pe Zr, Y, Ü (Ö ?), Fe. 
Niobsyrans och pelopsyrans redan af H. Rose förmodade 
isomorphie med titansyran, synes igenom dessa förhållanden 
få en ytterligare bekräftelse. 
4. Niob-pelopsyrad uran-manganoxidul. 
Detta högst sällsynta mineral, som jag 1844 fann på 
berget Strömsheien vid Valle i Sätersdalen, har jag redan 
förut beskrifvit i min reseberättelse i Nyt Mag. for Natur- 
vidensk. R:d. 4, sid. 412, äfvensom uti Berg- und hütten¬ 
männische Zeitung, Jahrg. 4, sid. 453. Oaktadt alla seder¬ 
mera gjorda försök har jag icke kunnat förskaffa mig deraf 
mera än en ganska ringa qvantitet. Jag betviflar att det 
kan sammanföras med G. Roses äldre Uranotantal, numera 
kallad Samarskit, (af hvilket mineral jag utaf upptäckaren 
erhållit ett litet stycke) till ett species, hvilket synes såväl 
af dessa båda mineraliers sammansättning, som af deras yttre 
beskaffenhet. Likväl har jag hittills anställt mina undersök¬ 
ningar med alltför små qvantiteter, för att kunna på något 
afgörande sätt deröfver yttra mig. Mineralet ifrån Ströms¬ 
heien är mörkt brunsvart, af ojemt brott och med en svagt, 
fettartad glans. I pulveriseradt tillstånd eger det en smutsigt 
chocoladbrun färg. Det förekommer inväxt uti små oregel¬ 
bundna partier i en kopparförande granit, hvilken bildar gån- 
