273 
som mellan 62° och 63° N. B. syntes så mycket mer osan¬ 
nolikt, som jag tror mig bestämdt veta, att denna vext ej 
förekommer vid Norges södra kuster, icke eller blifvit fun¬ 
nen utanför Bergen, hvarest D:r Koren under sina zoologiska 
resor äfven egnat hafsvegetationen en del af sin uppmärksamhet. 
— Artens förekomst vid Hitterns kuster synes således an¬ 
tyda, att den, med hänseende till en del phanerogamer (och 
äfven med hänseende till en del djur) iakttagna företeelse, 
att nemligen en sydlig art i sin slutliga utbredning mot nor¬ 
den liksom öfverhoppar flera mellanliggande orter och till sist 
återfinnes i vida nordligare trakter, belägna utom dess egent¬ 
liga, nordliga gräns, äfven med hänseende till hafvets Phy- 
ceer vinner bekräftelse. 
6. De fossila djurens storlek. — Hr Nilsson 
hade med anledning af en anmärkning sid. XV i Inledningen 
till Skandinavisk Fauna, I, nya upplagan, hvilken Författaren 
nu till Akademien öfverlemnade, i bref till Hr A. Retzius 
meddelat följande. »För den satsen, att de fossila djuren 
alltid äro större än de nu lefvande af samma art har jag 
utom de anförda bevisen flera andra, och för två dagar se¬ 
dan erhöll jag ett ganska slående. Det var fragmenter af 
ett bäfverskelett ur en mosse i södra Skåne* Hvart enda 
ben var betydligt större än samma ben uti ett färskt ske¬ 
lett af samma djurart från Norrland, oaktadt detta sednare 
är af ett fullväxt djur, och det förra har tillhört ett mycket ungt 
djur, hvilket ses deraf, att alla epiphyser äro lösa eller 
borta. Således var det ej åldern som gjorde att det var 
större, utan hela racen har påtagligt då varit större än nu. 
Samma förhållande är med benen af en fossil trana, jem.förda 
med benen af exemplar, som för få år sedan blifvit dödade. 
Samma förhållande eger rum mellan den nu lefvande och den 
bos oss fossila Emys lutaria. Då nu härtill kommer, att uti 
Öfvers. af Ka ngt. Vet.-Aknd. Förh. Arg. /{. N-a q. 
