8 
genom särskilda odlings- och infektionsförsök. Sådana försök har jag 
emellertid ej varit i tillfälle att utföra. 
En annan fråga är, huruvida den nu skildrade infartsvägen för 
svampen är den enda förekommande. Man anträffar nya svampan¬ 
grepp jämväl å 2—4-åriga grenar och man måste fråga, på hvad sätt 
sådana angrepp kommit till stånd. Är det tänkbart, att svampen med 
de groende konidiernas trådslangar förmår angripa äfven 2—3-åriga 
grenar? Sannolikt ej! Angreppet kan förklaras på annat sätt. Akt- 
ger man på lokalisationen af de friska konidiesåren å sådana äldre 
grenar, så skall man finna, att å de fleråriga grenarne de nya såren 
företrädesvis, ja nästan uteslutaude uppträda vid ställen, där yngre 
sidogrenar utgå. Såren äro här 
ordnade ringformigt (fig. 3), stun¬ 
dom nästan i koncentriska rader 
(taflan, bild 1) kring den smala, 
döda grenen. Den tjockare grenens 
sårbärande parti kan vara ganska 
utbredt, med en radie af 10—15 
mm längd. Detta parti är större 
samt betäckt med talrikare och 
kraftigare sår, ju äldre och tjockare 
den nyangripna grenen är. På ett 
kraftigare, mera näringsrikt under¬ 
lag utvecklar sig nämligen svampen, 
för så vidt den en gång därå fått 
fäste, ojämförligt kraftigare än å 
ett svagare, näringsfattigare. Och 
huru ser väl den yngre sidogrenen 
ut? I de flesta fall är den full- 
0 . -T-i , 00 . , t. p c . ständigt död och tätt betäckt med 
ö. A, Un tvaarig och B, en iyrarig ° 
almgren, båda ännu lefvande, med talrika gamla, Svarta sår. 
sårfläckar. Genom att studera ett flertal 
dylika sjukdomsangrepp å något 
äldre grenar har jag kommit till den uppfattningen, att sidogrenen 
först blifvit smittad och att svampen därifrån vuxit ned i den äldre 
• • 
grenen. Ar denna senare kraftig nog, så förmår svampen ej på 1 
sommar helt och hållet döda grenen. Det kräfves mer än 1 vegeta¬ 
tionsperiod, innan svampens herravälde blir fullständigt. Utöfver 2 
år dröjer det dock otvifvelaktigt ej, förr än grenen dukar helt under. 
De äldsta, ännu lefvande, sjuka grenar, som jag anträffat, visade 4 
årsringar. Ett försenande af svampens invandring i en äldre gren kan 
också tänkas bero därpå, att det unga, smittade årsskottet ej blifvit 
genom hela sin längd genomträngdt af svampen. Man finner kanske, 
nästa vår allenast spetsen af skottet vara död. Skottets bas däremot 
.lefver, och med denna lefver sannolikt äfven inuti barken den tärande 
svampen, lifskraftig nog att följande vår ge upphof åt en ny genera- 
B. 
Fig 
