hyppigt paa den danske Kyst, gaaer ind i Østersøen indtil 
Gotland idetmindste, og naaer paa den norske Kyst idet- 
mindste Trondhjemsfj orden (1. s. c. fig. 1, a: Hunnen fra Siden, 
lidt forstørret). 
Den synes at være blandt de største Mysisarter; dog har 
jeg intet Individ seet, som overskred ti Liniers Længde, maalt fra 
Panderanden til Enden af mellemste Halevedhæng. Hunnerne 
synes at overgaae Hannerne temmelig betydeligt i Størrelse, 
idetmindste har dette altid været Tilfældet, hvor jeg har 
fundet dem skareviis sammen. 
En stor Deel af Aaret træffer man den ganske nær Land, 
fra et Par Fods indtil endog et Par Tommers Dybde, snart 
paa bar Sandbund, snart mellem Konferver og andre Vand- 
planter. Tildeels lever den sammen med andre Krebsdyr, 
saasom Crangon vulgaris og Corophium longicorne, og kan, 
ligesom disse, nedgrave sig i Sandet. 
Farven har jeg oftest fundet hvidagtig i det Gule, hist 
og her med sorte Smaapletter, af hvilke især en omtrent paa 
Midten af enhver af Bagkroppens Ringes Rygflade kan mærkes. 
Fra disse Smaapletter udgaae straaleagtigt, eller rettere 
aareagtigt, Forgreninger til forskjellige Sider (det er denne 
Omstændighed, der har foranlediget den Mullerske Benævnelse 
Stjernekrebs for nærværende Art). Ikke saa sjeldent viser 
den imidlertid mørkere Farver, og træffes endog stundom af 
en mørk olivenbruun Farve. ' ) 
Rygskjoldets Længde fra Pandens forreste Rand til 
Midten af den stærkt indbøiede bageste Rand indeholdes 
omtrent tre Gange i Totallængden. Panden træder temmelig 
Steur - Garnaal met trompetswyze oogen) , men som det fore- 
kommer mig hoist vanskeligt at henfore til nogen bekjendt 
Art. Den Miillerske M. flexuosa er endnu, saa at sige, ikke 
optagen i Videnskaben, efterdi Milne-Edwards, som be- 
mærket, ikke har tildeelt den nogen Plads, men bar ladet det 
uafgjort, om den maaskee kunde falde sammen med M. spinu- 
losa eller M. Chamæleon. 
1 ) I Brændeviin taber Dyret dog hurtigt denne morke Farre og 
bliver hvidagtigt. 
1* 
