85 
Dronningen, at jeg rørte ved den. Den var lidt gjennemsigtig. 
At den var noget Abnormt, syntes at fremgaae deraf, at 
Striberne vare meget bredere ved den høire Side (c : 1'") 
end ved den venstre, hvor den heller ikke strakte sig saa 
langt ned. Et idetmindste noget lignende Stof saae jeg ud- 
svede paa en Hvepse. Jeg havde med Gummi limet dens 
Vinger og Brystskjold til et Brædt for bedre at kunne see 
Tungens og Braaddens Bevægelser, og under den voldsomme 
Anstrængelse for at løsrive sig bedækkedes hele Kroppen og 
navnlig Brystskjoldet med en tilsyneladende hvid, under Mi- 
kroskopet klar Masse, der navnlig paa Bryststykket ganske 
skjulte Hudskelettets Farve. Stoffet paa Humledronningen 
syntes dog noget mere fedtagtigt. Grunden til, at jeg saa 
omstændelig omtaler dette Phænomen, er den, at jeg med 
Rette eller Urette sætter det i Forbindelse med Dronningens 
senere Skjæbne. Jeg opdagede nemlig snart den første, unge 
Dronning, der sikkert samme Nat var krøbet ud af Cellen. 
Idet jeg benyttede mig af en Analogi fra Biernes Samfund, 
satte jeg baade Uroen om Natten og Dronningens Udseende 
i Forbindelse med den unge Dronnings Fødsel. Det er be- 
kjendt, at der mellem Bidronningerne indbyrdes tinder et 
dødeligt Had Sted , og at dette Had foranlediger Efter- 
sværmens Komme. Den først udløbne Dronning søger nemlig, 
saaledes som Huber har iagttaget, strax at dræbe sine endnu 
i Celler indesluttede Medbeilerinder; ere Bierne sværmelystne, 
forhindre de hende heri ved at bide hende i Been og Vinger, 
saasnart hun nærmer sig de Celler, de bevogte, og den unge 
Dronning løber da i yderste Ophidselse og piint af Skinsyge 
om i Kuben, udstødende sin bekjendte Tytten, indtil den 
endelig drager ud, fulgt af en Sværm. Huber har flere Gange 
iagttaget Dronningers Kampe i Kuben; udenfor Kuben har 
jeg forsøgt at bringe en saadan Kamp tilveie , men Dronnin- 
gerne, som havde et Bord til Kampplads, skyede hinanden. 
Jeg 'bragte dem flere Gange tæt sammen, men de hoieste 
Yttringer af Fjendskab vare, at de med Kindbakkerne greb 
om hinandens Antenner. Derimod yttrede deres Skinsyge 
sig derved, at de strakte Bagkroppen overmaade stærkt og 
