87 
stor Mængde Æg, men da jeg den derpaa følgende Dag 
aabnede Reden, laae Dronningen næsten døende i en Krog af 
eller rettere udenfor denne. Den bar synlige Tegn paa at 
have lidt voldsom Behandling; Vingerne vare stærkt sønder- 
bidte, den havde en Deel Mider paa sig og saae i det Hele 
slemt medtaget ud. Jeg bragte den midt ind i Reden igjen, 
men strax kastede flere Humler sig over den og sled i Vin- 
gerne, Antennerne og Benene, indtil de endelig tik den 
slæl>t ud af Reden igjen. Et tredie og fjerde Forsøg førte 
til samme Resultat, og den næste Dag var dens Endeligt 
øiensynligt saa nær forestaaende , at jeg borttog den til Op- 
bevaring i Spiritus. Samme Dag hk jeg Oplysning om, hvo 
der havde lagt Æggene i det omtalte Hylster. Jeg saae 
nemlig en Arbeider opføre en Voxcelle, i hvilken den, da 
Cellen havde naaet en vis Høide, sænkede sin Bagdeel og 
indtog derved aldeles den samme Stilling, som Dronningen. 
Da den efter omtrent 1 Minuts Forløb drog Bagkroppen ud, 
laae der nogle Æg i Cellen, hvilken sidste den hurtigt til- 
lukkede. Den foer derpaa rasende omkring i Reden og an- 
faldt og bed alle de Humler den mødte. Imidlertid havde en 
anden Humle begyndt at aabne Hylsteret under den samme 
sørgmodige Brusen, som tidligere omtalt. Saasnart den havde 
gjort Aabningen tilstrækkelig vid, greb den med Kindbakkerne 
de Æg, der vare i Cellen og aad dem. To, tre til fire Æg 
saae jeg deels nu deels ofte senere blive fortærede af en 
enkelt Humle. Derpaa lagde den selv Æg, og indtog her 
ganske den samme Stilling som den foregaaende, ligesom 
dens Opførsel efter endt Lægning ganske var den samme. 
Denne Dag saae og mærkede jeg 5 Humler, der lagde Æg, 
medens endnu flere gjorde Forsøg derpaa, men bleve fordrevne 
enten af andre Medbeilerinder, eller (og dette var hyppigst 
Tilfældet) af den Humle, der sidst havde lagt Æg og nu efter 
endt Bersærkergang vendte tilbage for at forsvare Cellen. 
Det hændte derfor ofte, at den, der havde aabnet Cellen, 
ikke blev den, der kom til at lægge Æg, idet en tredie 
Humle benyttede den Frist, Uenigheden mellem de to Andre 
gav den, til at lægge sine Æg. Dagen efter mærkede jeg 
