HAR LINNE SEET TINGEN OG HAVT SYN PAA SAGEN 
TRODS NOGEN EFTERMAND? 
TVENDE BOTANISKE SMAATILFÆLDE 
VED F. DIDRICHSEN 
1 det videnskabelige Uføre, der fandtes, da Linné frem- 
traadte, var det intet Under, om han havde gjort et Feiltrin. 
Imidlertid har det dog i Aarenes Løb oftere viist sig, at Et 
og Andet, som man ansaae som noget Urigtigt hos Linné, 
ved en nøiere Undersøgelse fremgik som det ene Rigtige. 
Det skulde glæde mig, om jeg her kunde bidrage til at fast- 
sætte et saadant Tilfælde. 
I. STIKKELSBÆR -TORNEN. 
Linné var den Første, der følte Trang til at skjelne 
mellem Vedtorn (spina) og Barktorn (aculeus) og fremsatte 
denne Adskillelse. Karaktererne for de tvende Typer giver 
han ' ) saaledes : 
(84 Fulcra). 
(3) spina est mucro plantæ e ligno plantæ protrasus. 
(4) aculeus est mucro plantæ ejusdem cortici tantum 
affixus. 
') Philosophia botanica, Holmiæ 1751, pag. 50. Det forekommer 
mig, at man ogsaa i denne lille Sag ikke kan miskjende, at 
Linné, med al hans i ethvert givet Oieblik afgjorte Færdighed, 
dog var i en stadig Udvikling. Folgeude Sammenstilling- synes 
at betegne det forskjellige Standpunkt. 
1736. Linné, Fundainenta botaaica. Amstelod. pag. 9- 
(84). Fulcra plantarum sunt sextuplicia ; bractea, cirrus, 
mucro, aculeus, petiolus, pedunculus. 
