129 
enkelt Side af Sagen, og da Schnizlein kun nævner, men 
ikke udvikler, hvad der i flere Retninger kunde tale for hans 
Synsmaade, saa maa det dog erkjendes, at Sagen ikke er 
bragt paa det Rene, og det er saameget mere nødvendigt, at" 
der gjøres noget Yderligere, som der ligeoverfor Linné, 
Wigand og Schnizlein staaer »Udviklingshistoriens« Fader, 
Schleiden, og hans lille, men frugtbare og dominante Apostel 
Schacht. 
Schleiden's Angivelse er, saavidt jeg har kunnet finde, 
ikke nogetsteds motiveret, og tager sig derfor blot ud som et 
Bydende ; Forestillingen er dog nok ellers kun borget hos 
Doll. Schacht, derimod, kommer meget nemt til Forstaaelse 
af Forholdet, og paatager sig at thinglæse Decretet. Jeg 
troer derved at turde sige, at han er saa skjødesløs, som vel 
mulig, og saaledes, som han har taget fat paa Sagen, kunde 
man da med Afgjorthed forudsige, at han maatte komme til 
aldeles falske Resultater. Han tegner en Stikkelsbærgreen i 
Vintertilstand (see den første Figur), og af hans Fremstilling 
kan man ikke faae Andet ud, end at han derved overseer, at 
den har havt almindelige grønne Blade den foregaaende 
Sommer. Men Tegningen er da ogsaa lempet efter en saadan 
Forestilling, og han har her saa smaat hjulpet paa Naturen ' '). 
Det vil sees af den kopierede Figur, at de ophøiede Linier, 
der findes paa Axen, tegnes som om de vare nedløbende fra 
Siderne af Tornens Grund, medens de i Virkeligheden udgaae 
— sammenlign den mellemste Figur — ovenfor denne, fra 
Randen af det virkelige Blads Skededeel, eller, naar Bladet 
er faldet af, fra Fløiene af det smalt halvmaaneformige Bladår (a), 
saa at de vel gaae forbi og omskrive, men ikke komme i 
Berørelse med Tornene, end sige, at de skulde udgjøre noget 
Continuum med dem. Ved denne lille Mangel paa morpho- 
1 ' ) Det træffer atter her, som saa ofte, at en Tegning- er et meget 
sikkrere Maal ved Afgjorelsen af det Sporgsmaal,- om en For- 
fatter i et givet Tilfælde er gaaet ud fra og har bygget paa 
en reel Anskuen, end samme Mands Ord, der kunne have Huller, 
gaae i Spring eller være saa tilslørende, at Forstaaelse og 
Dom blive usikkre. 
9 
