136 
Vi finde da, at den ældre Decandolle allerede 1805 
(Flore frangaise, ed. 3. pag. 114) og ligeledes meget senere 
(Organographie végétale, 1827, tom. 2. pag. 177), dog uden 
nogetsteds at nævne Linné, paa en Maade har angrebet De- 
finitionen som forældet, mindre fuldstændig, mindre sikker. 
Hans Ord lyde paa det sidstnævnte Sted saaledes: On a dit 
longtemps que les épines tenaient au bois et les aiguilions 
a l'écorce, mais d'aprés cette definition, il aurait fallu ad- 
mettre qu'il n'existait que Tun de ces organes dans les 
monocotylédones, ou le bois et l'écorce ne peuvent se distin- 
guer, et on aurait méme été embarrassé de dire s'il apparte- 
nait aux épines ou aux aiguillons. 
Man vil ikke her kunne være i Tvivl om, at Angrebet 
er rettet mod Linné, men det er ligesaa sikkert, at det 
allerede paa dette Sted er forfeilet; thi det maa vel erindres, 
at naar Linné nævner »cortex« som Udgangssted for aculeus, 
saa maa man ikke forstaae det ganske, som naar en senere 
Anatom havde brugt dette Navn. »Cortex« var hos Linné 
snart cortex, snart cortex -f- epidermis, snart epidermis 
alene. Men er dette saa, saa er der ingen Vanskeligheder 
— og i Virkeligheden vilde de i det Høieste have været 
reent formale — for at kunne indrømme Monokotyledonerne 
aculei; ikke at tale om, at den fremsatte Paastand, at Bark 
og Ved hos de monokotyledone Planter ikke skulde være 
sondrede, paa forskjellig Viis lider hyppige Undtagelser. 
Decandolle giver dernæst en for sin Tid meget smuk 
sammenlignende Fremstilling af de forskjellige Tornformer og 
fortsætter med denne almindelige Bemærkning: Quoi qu'il en 
soit, les aiguilions se distinguent des épines en ce qu'ils ne 
tiennent la place d'aucun des grands organes de la plante : 
on les trouve ordinairement le long des tiges, des branches, 
des pédoncules, des pétioles, des nervures des feuilles ou 
des calices ou méme des pétales; mais ils ne terminent 
jamais les fibres ou les nervures, tandis que les épines . . . 
Der behøves nu ikke stor botanisk Kundskab til at for- 
staae, at Decandolle her, afseet fra, at han bruger andre 
Ord, aldeles ikke har sagt Andet eller Mere, end man kan 
