143 
See vi nu nærmere paa Plantens enkelte Forhold, saa 
kunde der udhæves flere smaa, morphologiske Omstændigheder, 
som man vel har havt for Øiet, men som man ikke har havt 
Øie for, og som dog vilde have været tilstrækkelige, ikke 
blot til at vække en nyttig Tvivlen, men som endogsaa kunde 
have ledet Forfatteren ind paa det ene rigtige Spor, ja, til 
den fulde Sagerkjendelse. 
Medens det saaledes hos Leguminoserne, og navnligt hos 
dem, der ere forsynede med sammensatte Blade, vil være en 
meget stor Sjeldenhed, at Stipierne ikke skulde være kjende- 
lige, saa maatte dette almindeligt og tidligt erkj endte Forhold 
ogsaa ventes at have gjort sig gjældende hos en saa typisk 
udviklet Leguminos som Parkinsonia. Men ved denne Plantes 
folia (Aut.) findes ikke den ringeste Antydning til nogen 
Stipulardannelse, og det skulde derfor synes, at denne Mangel 
maatte have viist bort fra her at ville søge Bladets Udgangs- 
sted, og peget hen paa de tvende sidestillede Torne, som den 
egentlige Bladgrunds Fløidannelser. Det burde heller ikke 
ved denne Leilighed have været holdt ude af Sigte , at folia 
(Aut.) hos Parkinsonia ved deres Udspring ere næsten trinde, 
og kun spænde omkring £-| af den Deel, der maa antages i 
dette Tilfælde at have været Forfatternes supponerede Axe, 
den midterste Torn; thi et saadant Forhold ved Bladgrunden 
vilde blandt Leguminoserne være det ganske sjeldne, saameget 
mere som vi i dette Tilfælde vilde have med modsatte folia 
(Aut.) at gjøre. 
En ikke mindre betydningsfuld Omstændighed er den, at 
folia (Aut.) aldrig ved Grunden have nogen Knop, medens 
en saadan aldrig mangler i Hukken mellem Axen og den 
mellemste Torn. Dette Forhold vilde man tildaglig aldrig 
have ladet upaaagtet, men her er det dog skeet. 
Man skulde dernæst ikke have overseet, at folia (Aut.) 
ere stillede parviis paa Tornene; thi en saadan Opposition 
forekommer neppe hos nogen Biaxe indenfor Leguminosernes 
Gruppe, om den end hyppigt tindes ved Grundaxens første 
vegetative Blade (folia primordialia), og saaledes navnligt hos 
selve Parkinsonia. 
