155 
ANISODACTYLUS. 
Ligula nuda: paraglossæ setis lateralibus nullis. Mentuin 
fin nostratibus) dente medio obsoleto, lobis lateralibus acutis. 
Palpi articulo ultimo fusiformi. Tarsi anteriores maris latis- 
simi. articulo primo angustiori, quarto transversim obcordato: 
plantæ dense setosæ, setis apice acetabulatis. Oculi nudi. 
Corpus reticulosum. 
Tungen staaer temmelig frit mellem Bitungerne ; For- 
randen udbuet i Midten, indbuet til hver Side, Forhjørnerne 
fremragende, spidse. Bitungerne ere hos vore indenlanske 
Arter smalle, noget tilspidsede, lidt længere end Tungen, 
Bvagt chitiniserede , dog mere end hos Gruppens øvrige 
Slægter, saa at de faae en mørkere Farve end hos disse. 
Paa Forskinnebenenes Forside en Række af korte , i smaa 
punktformige Gruber indplantede Børster. For- og Mellem - 
benenes Hofter og Laar tæt besatte med længere Børster; 
Baglaarene med faa, i Rækker stillede, tine Børster. Fødderne 
nøgne. Paa Issen to røde, undertiden sammenflydende Pletter. 
Hunnernes Dækvinger med mattere Glands. 
I. Tibiæ anticæ apice emarginatæ, angulo exteriori ob- 
tuse acuminato, spinulis fossoriis paucis; calcare apicali basi 
utrinque dilatato. Pronotum angulis posticis dentiformibus. 
Elytra interstitio tertio puncto impresso. Abdomen basi parce 
pubescens. 
1. Anisodactylus binotatus F. 
Danm. Eleuth. 122. 1. 
Sort, Antennernes to første Led og undertiden tillige Benene 
røde. Antennerne over en halv Gang længere end Forryggen. For- 
ryggen bredest foran Midten, knap en Trediedeel bredere end lang. 
Dækvingerne een og en halv Gang længere end Forryggen, meget 
over en halv Gang saa lange som brede; Siderne i Midten rette og 
parallele; fiinthaarede langsmed Siderandene, paa Spidsen, og derfra 
opefter over deres bageste Trediedeel. — 4 i — hh. Lin. 
Almindelig over hele Landet, især paa tør og høi Bund. 
De rødbenede Individer holde sig dog temmelig sjeldne. Den 
