_156_ 
hører til de Arter, som af og til masseviis 
den opskyllede Tang ved vore Kyster. 
søge Næring i 
2. ANISODACTYLUS NEMORIVAGUS. 
Duftschm. Fn. Austr. III. 79. 84. — Carabus nemorivagus. 
Dej. Spec. IV. 143. 8. — Harpalus gilvipes. 
Sort, Antennernes to første Led og Benene røde. Antennerne 
kun en halv Gang længere end Forryggen. Forryggen bredest over 
Midten, over en Trediedeel bredere end lang. Dækvingerne een og en 
Trediedeel Gang længere end Forryggen, lidt over en halv Gang saa 
lange som brede; Siderne noget buede; fiinihaarede langsmed Side- 
randene og paa Spidsen. — 4 Lin. 
Den staaer overmaade nær ved A. binotatus, men synes 
dog at være en god Art; imidlertid har jeg et altfor ringe 
Materiale til at have nogen begrundet Dom i saa Henseende. 
Den er kun halvt saa stor og noget fladere; Forbryststykket 
er kortere, Gruberne ved Roden større, af ringere Dybde, 
mere runde, og endnu mindre skarpt begrændsede; de op- 
høiede Sidekanter ere smallere. Dækvingerne ere betydeligt 
kortere og deres Spidse bag Udsnittet kortere, mindre ud- 
trukken. 
Udbredt i Mellemeuropa, især i de sydligere Egne. Hannen 
har jeg ikke havt Leilighed til at undersøge '). Jeg har kun 
fundet to Hunner, begge i Nordsjælland, den ene ved Lund- 
tofte, den anden paa en Bakke ved Brede. De komme ganske 
overeens med et ligeledes kvindeligt P^xemplar, som jeg har 
taget i Krain ved Laibach. 
II. Tibiæ anticæ apice emarginatæ , angulo exteriori 
dilatato, rotundato, spinulis fossoriis numerosis: calcare basi 
vix dilatato. Pronotum angulis posticis edentulis. Elytra 
interstitio tertio impunctato. Abdomen basi et lateribus 
pubescens. 
3. ANISODACTYLUS SIGNATUS. 
Panz. Fn. Germ. 38. 4. — Carabus signatus. 
Sort, Dækvingerne ofte med mørkt grønligt Bronceskær {især 
hos Hannen), Sidedækkerne brune. Antennerne kun en Trediedeel 
1 ) Samme Bemærkning som nedenfor om A. signatus. 
