162 
Høie-Møen. Kun paa Kongsbjerg og Høvbleg har jeg fundet 
den i større Antal, mere enkeltviis ogsaa paa Risk og Trylre- 
dandsbakken, ligesom hist og her paa nogle af de høiere 
Bakker i den Deel af Landskabet, som fra Kongsbjerg bølger 
sig i Sydost ned mod Graaryg og Hundevangsfald. Rimelig- 
viis har den i tidligere Dage, forinden saameget af det indre 
Klinteland blev opdyrket og beplantet, været langt alminde- 
ligere og mere udbredt der, end nuomstunder. Den holder 
sig overalt strengt til de nøgne, eller kun sparsomt bevoxede 
Steder, hvor Kridtet i smaa Brudstykker træder frem til 
Overfladen. Den løber om i Solskinnet paa det løse Kridt, 
men paa mørke og kolde Dage maa man opsøge den under 
Stenene. De blaae Individer forekomme kun sparsomt. For- 
øvrigt synes Arten hos os i det Hele at opnaae en ligesaa 
glimrende Metalfarve og en ligesaa anseelig Størrelse som i 
Sydeuropa; de grønne Exemplarer, som jeg har samlet paa 
Apenninerne , overgaae i ingen af disse Henseender vore 
Klinteboere. 
b. Farven overalt bruun. Dyret jager i Tusmørke. 
3. Ophonus brevicollis Dej. 
Danm. Eleuth. 128. 2. 
3. Ophonus puncticollis (Payk.) Dej. 
Danm. Eleuth. 129. 3- 
Disse to Arter forholde sig i flere Henseender til hin- 
anden paa samme Maade, som de to foregaaende, saavel i 
Bygning, som i Levemaade, saaledes nemlig, at O. brevicol- 
lis svarer til O. punctatulus, og O. puncticollis til O. azu- 
rens. O. puncticollis adskilles let fra O. brevicollis ved sin 
grove og tætte Punktur, og, som en Følge deraf, tillige ved 
tættere Behaaring og ringere Glands; fremdeles ved et noget 
længere Forbryststykke, med mindre skarpt udprægede Bag- 
hjørner. Hos O. puncticollis ere Hoved og Forbryststykke 
meget ofte betydeligt lysere af Farve end den øvrige Deel af 
Dyret, røde eller rustrøde, hvilket kun yderst sjeldent, og al- 
drig i en saa fremtrædende Grad, er Tilfældet med O. bre- 
vicollis. Det viser sig endvidere, naar store Rækker af begge 
