173 
10. Harpalus fuliginosus. 
Damn. El. 575. 10, b. — Harpalus nigritarsis Sahlb. 
Duftschm. Fn. Austr. III. 83. 90. — Carabus fuliginosus. 
Et jydsk Exemplar af denne Harpalus, som fra mig paa anden 
Haand blev meddeelt afd. Prof. Erichson i Berlin, blev af ham fun- 
det at være den i den tydske Fauna i Forglemmelse komne Car. 
fuliginosus. Da Sturm"s Afbildning (tab. 92 f. D.) ret godt passer 
paa vor Art , faaer man vel optage det ældre Navn . ligesom saa 
mange andre traditionelle Navne, hvor utilstrækkeligt begrundet det 
end er ved disse Faunisters Beskrivelser; især da Sahlberg' s Beskri- 
velse heller ikke er meget træffende. 
Denne Harpalus horer til de Dyr, som i Mellem- og 
Sydeuropa ere alpinske eller subalpinske, men i Norden fore- 
komme i lavere Egne. For den skandinaviske Halvøes Ved- 
kommende er den dog hidtil kun efterviist i Lapland (EL 
nigritarsis Sahlb. og H. lapponicus Zett. Ins. Lapp. 37. 21), 
men kun som Sjeldenhed. I Centralalperne i Sehweitz fore- 
kommer den derimod i større Antal i en Hoide af 4—7000 
Fod (Harpalus Chevrierii Heer Kaf. d. Schw. I. 1. 69. 42 
og II. 1. 45. 43). Ogsaa i Bjergegnene i det vestlige og 
østlige Tydskland har man opdaget den efter den Tid, jeg 
fandt den i Jylland. Da min Tydning af Dejean's Harpalus 
solitaris har viist sig at være rigtig, er det endvidere sikkert, 
at den ogsaa tindes paa Kamtschatka. 
Danmark bliver saaledes det eneste Sletteland, hvor 
den hidtil vides at have en videre .Udbredelse. Den fore- 
kommer paa Sandbund og gruset Hedebund paa enkelte høie 
Punkter over hele Nørrejylland, saavel ved Kysterne, som 
inde i Landet, saasom ved Frederikshavn, Hald, Aunsbjerg, 
Holstebro, Silkeborg og Rye. Paa Gerne lever den under 
lignende Forhold ved Tidsvilde i Nordsjælland, paa Vest- og 
Sydkysten af Bornholm, og paa Østkysten af Falster under 
Tromnæs, ved Bøtø, paa Bøtø Fang og paa Dillet Syd for 
Norets Udløb. Den gaaer ogsaa ud paa Strandbredden for 
at søge Næring i Tangen. Udentvivl forekommer den endnu 
mange andre Steder, men synes dog at ville holde sig som 
en af vore sjeldneste Arter, ligesom den ved sine Udbredelses- 
