238 
seet, end sige undersøgt; og den grønlandske Fisk derimod, 
der af R. er antydet som en stribet Liparis, falder, som 
allerede bemærket, sammen med L. tunicata Reinh. Endnu 
vil jeg vove at udtale en Formodning: maaskee Striberne 
hos vore Museums-Exemplarer tildeels kunde være forsvundne 
som Følge af slet Konservation. og maaskee det grønlandske 
Hav hyppigere frembringer stribede Individer, end vi efter 
vore mangelfulde Erfaringer maatte ane. »This fish loses 
both markings and size, if allowed to become dry«, siger 
Yarrel om sin L. vulgaris; og fremdeles: »these markings 
(o: Striberne) are not constant, and many examples are 
without any streaks or lines, w 1 ) 
Da endnu ingen Beskrivelse haves af Liparis tunicata, 
vil det ikke være overflødigt at levere et Bidrag dertil , om 
end kun efter gamle og slet konserverede Exemplarer. 
Denne Art udmærker sig ved den brede og plumpe Form af 
Hoved og Forkrop , den stærkt fremragende Overkjæbe , den store 
Udvikling af Gjællelaagets Hudflig foroven, Brystfinnernes betydelige 
Storrelse , den kun lidet synlige Ryg- og Gatborfinne , Halefinnens 
Form, Sugeskiven. Pandefladen er stærkt nedskraanende. Ga- 
bet af betydelig Brede, nedadrettet, naar det opspiles. Læberne 
ere ret vel udviklede , men dog temmelig tynde eller hudagtige. 
Tænderne, paa Mellemkjæbebenene og Underkjæben ere smaa, men 
meget talrige og danne Kårder: de ere anbragte i Quincunx eller 
stillede i meget tætsluttede skraae Rækker, og aftage i Størrelse fra 
Mundens indre Rand udefter, saa at de yderste vanskeligt skjelnes 
med det blotte Øie. Tandkarden har i Overkjæben kjendeligt større 
Brede end i Underkjæben, hvorimod paa sidste Sted Længden af 
den med Tænder beklædte Deel er lidt større ; paa hvert Mellem- 
kjæbebeen har jeg kunnet tælle 36 — 38 Skraarækker , paa hver 
af Underkjæbens Grene over 40 til henimod 50- Paa Grund af de 
paagjældende Knoglers tilspidsede Form maa Skraarækkernes Tand- 
antal naturligviis være forskjelligt : paa den inderste Deel af Mellem- 
kjæbebenet fandt jeg omtrent tolv Tænder i en Skraarække , aller- 
yderst kun to ; i Underkjæben stiger Tændernes Tal i de indre 
Rækker neppe over otte (høiest ni). Af Form ere Tænderne tynde 
1 ) Hvorledes stemme forresten disse Yarrells Yttringer med Dr. 
Lutkens Paastand: at der ved Englands Kyster ikke sikkert 
vides at være fanget mere end et Exemplar af en stribet 
Liparis, nemlig det Donovanske? 
