300 
faaer et hoiere Udseende. Af Straalerne har jeg snart fundet den 
første, snart de to første at være Pigstraaler, hvad ogsaa er Til- 
fældet med de to eller tre sidste, medens derimod de mellemliggende 
alle ere leddede og kløftede. Pigstraalerne staae temmelig meget 
tilbage i Længde for de blode Straaler, hvilke derimod indbyrdes 
ikke vise betydelig Forskjel ; den sidste Pigstraale ligger saa tæt 
op til Halefinnens Rod , at den let vilde kunne oversees eller be- 
tragtes som henhørende til dennes Stottestraaler. Ha le finnen er 
temmelig lille , da dens Længde indeholdes otte til ni Gange i 
Totallængden, men bred, bagtil bueformigt udboiet eller med de 
længste Straaler i Midten. Det hele Straaletal er sytten, men da 
Straalerne aftage mod Siderne, bliver det noget vilkaarligt, hvor- 
mange af de yderste Straaler man vil betragte som Stottestraaler; 
maaskee er det dog rimeligt at antage to paa hver Side. 
Af de slim ud forende Linier lober den første vandret fra 
Nakken midt imellem Rygfinnen og den egentlige Sidelinie og naaer 
lidt forbi Gatboret og Gatborfinnens Begyndelse, eller omtrent til 
Midten af Totallængden; den anden eller den egentlige Side- 
linie, som i Begyndelsen er forbunden med den første, boier sig 
imidlertid strax ned og lober derpaa vandret og omtrent midt imel- 
lem Ryglinien og Buglinien (eller kun høist ubetydeligt nærmere den 
sidste), indtil den omtrent ved Enden af Totallængdens ^ forsvinder. 
Den tredie Linie er omtrent anbragt paa Grændsen af Sider og 
Bug, men krummer sig allerforrest ned paa Bugfladen, hvor den 
støder op til den fjerde ; den forsvinder lig-e under eller høist ube- 
tydeligt foran den forstomtalte Linie, men kan vel ogsaa undertiden 
fortsætte sit Lob lidt længer end denne. Den fjerde Linie endelig, 
som er den korteste, begynder paa Bugfladen foran Bugfinnernes 
Rod , krummer sig uden for denne i en Halvkreds ligesom for at 
undgaae den, og løber derpaa i lige Linie henimod Gat boret , lidt 
foran hvilket den forsvinder. lovrigt er at mærke , at disse Linier 
vise saa megen individuel Forskjellighed, at man maaskee neppe vil 
finde to Exemplarer, hos hvilke de fuldkomment stemme overeens i 
Udstrækning o.s.v., ligesom de hos samme Individ gjerne vise nogen 
Uovereensstemmelse paa Kroppens to Sider ; kun deri ere de kon- 
stante , at de alle dannes af Skæl, som ere forsynede med en 
Slimkanal. 
Skællene, der blot bedække Kroppen, ere i en temme- 
lig hoi Grad taglagte , saa at kun deres mindste Deel rager frit 
frem ; men de synes imidlertid ikke synderligt stærkt befæstede i 
Huden. De have kun en ringe Størrelse; hos et Individ af 51 
Tommers Længde vare de største omtrent -J Linie lange. Formen 
er almindeligt langstrakt firkantet, naturligviis med afrundede Hjør- 
ner; tildeels ogsaa oval. De koncentriske Væxtstriber ere meget 
tydelige ; jeg har talt indtil mellem 40 — 50 , men sædvanligt er 
Antallet meget ringere , idet Striberne fjerne sig temmelig vidt fra 
