317 
endnu vedbliver at lobe i flydende Tilstand, snart ovenpaa 
Jøkelens Overflade, snart gjennem Kanaler under den. 
Hvor der altsaa er fremskridende lis, der findes ogsaa rin- 
dende Vand, og jo større Jøkelen, eller den fremskridende 
Iismasse er, desto mere rindende Vand maa der ogsaa være, 
naar de øvrige Betingelser forresten ere lige. 
For at komme til et Overslag over, hvormeget Vand 
der løber igjennem en saadan Jøkeldal, samtidig som lis 
og som rindende Vand, har jeg gjennemgaaet de Under- 
søgelser, som Forbes og Agazziz have anstillet over Jøk- 
lerne »des Bois« og Aarflodens (see Agazziz: Systéme 
Glaciaire, I Deel, 1847, og Petermanns Mittheilungen 1855, 
S. 173). Vanskelighederne derved have især været, at det 
rindende Vands Mængde ikke er angivet for hele x\aret, og 
at Isens Bevægelse kun er angivet for Overfladen, ikke for 
hele Gjennemsnittet; alligevel kan man, ved at tage tilbør- 
ligt Hensyn til alle Omstændigheder, dog udlede de Data, 
som ere tilstrækkelige til den her attraaede Sammenligning. 
Det maa da erindres, at disse Jøkler øverst oppe ud- 
fylde større Dalstrøg (mer de glace), der optage mange min- 
dre Jøkler, og i hvis Omkreds hele den oprindelige lis- 
dannelse gaaer for sig. Længere nede trænges hele denne 
Iismasse sammen i en snever Dal og danner der den egent- 
lige, omtrent ^ Miil lange, stærkt fremadskridende Jøkel. 
Paa dette Sted, hvor den egentlige Jøkel saaledes be- 
gynder, synes den Vandmængde, der aarligt løber ned i fly- 
dende Tilstand, at maatte anslaaes til imellem 6 og 10 Gange 
saameget som den i samme Tidsrum nedglidende lis; derfra 
og nedefter aftager Isen, og det rindende Vand tiltager, ind- 
til endelig ved Enden af Jøkelen hele Vandmængden be- 
væger sig i rindende Tilstand. Der maa altsaa være et Punkt, 
hvor f. Ex. det rindende Vand beløber sig til 50 Gange saa- 
meget som den det ledsagende lis. Hvorledes det derimod 
forholder sig høiere oppe, vides rigtignok ikke, men ogsaa 
der kommer man tilsidst til de øverste Bjergskrænter, hvor 
Sneen ialtfald til visse Tider tøer bort, og ingen lis faaer 
Leilighed til at danne sig; der maa altsaa ogsaa hele den 
