329 
hver havde fortæret sin Hare umiddelbart førend den blev 
skudt. Paa den ene sad det Halve af Harens Hjerte endnu 
i Svælget. Ved at præparere en anden af disse Fugle, fandt 
jeg et stort Hyrehagl siddende midt imellem den inderste 
Deel af Underkjæbebenene, op imod Hjerneskallen. Som det 
sædvanligt er Tilfældet med Hagl, der i længere Tid have 
befundet sig i en Fugls Legeme, var ogsaa dette omvoxet af 
en ru Hud. Da Kjæbebenene vare ubeskadigede, maa Haglet 
sikkert være udskudt paa Fuglen nedenfra, maaskee medens 
den svang sig over Trætoppene, og det maa, ad hvilken Vei 
det end er kommet til at indtage sin Plads, nødvendigviis 
stærkt have beskadiget flere vigtige Dele. Det synes mig 
derfor mærkeligt, at Fuglen under disse Omstændigheder har 
kunnet tage Føde til sig; og man tor vel af dette Tilfælde 
slutte, at slige Saar læges forholdsviis hurtigt, ligesom ogsaa, 
at Fuglen temmelig længe kan udholde at sulte. 
Havørnen (Aquila albicilla) forekommer hyppigt saavel 
paa Trækket som ynglende i Vendsyssel. Naar Aaerne over- 
svomrae de tilgrændsende lave Strækninger, seer man den 
stundom i Flokke ved disse. Den yngler i Oxholm Skov, 
hvor dens Rede til 1858 fandtes i et lavt Træ, kun omtrent 
en halv Snees Fod fra Jorden; Træet havde derhos Grene 
næsten lige ned til denne. Men, da der udhuggedes en Vei 
tæt forbi Reden, flyttede Fuglen, og valgte nu som Modsæt- 
ning Toppen af et af Skovens hoieste og slankeste Bogetræer. 
Der fandt jeg den 7de Mai 1859 to omtrent 14 Dage gamle 
Unger i Reden. Den maa altsaa have lagt Æg sidst i 
Marts. Tidligere har Havørnen ogsaa ynglet i Dronninglund 
Storskov ovenpaa et Træ, hvis Top Vinden havde afbrudt; 
men da dette for nogle Aar siden omhuggedes, forlod den 
Skoven. Den yngler dernæst i Hals Skov, hvor jeg dog ikke 
har seet Reden, og i den store Vildmose. Som bekjendt, 
udgjor denne en meget stor, aldeles jevn Flade, hvor intet 
Træ findes, der kunde bære dens svære Rede, endmindre 
22* 
