354 
ere større end de øvrige. Munden er omgiven af Fangetraade, 
som af Nogle ansees for Føletraade , af Andre for Gjæller. 
Fam. Serpulidæ. 
Blv. Diet. se. nat. t. 48. p. 428. 
Serpulæ Savigny 1817. Eichw. Zool. spec. 1829 p. 256- 
Serpulinæ Mac Leay Phil. An. XIV. p. 133. 
Serpulæa Latr. Fam. nat. 1825. p. 242. 
Serpulacea Burni. Bronn. Grube. Schmarda. 
Vermis tubo calcareo inclusus; annuli antici latiores, utrinqué 
dilatati , m embranacei. 
Denne Familie adskilles fra Sabellerne ved den kalk- 
haarde Skal og ved Bygningen af de forreste, sædvanlig de 
syv forreste Ringe, der ere stærkt udvidede paa Siderne og 
tilsammen danne det saakaldte Thorax. 
Roret af Slægten Spiramella Blv., som undertiden hen- 
føres til Serpuliderne, er ubekjendt; men da Ormens forreste 
Ringe ikke ere udvidede paa Siderne, hører denne Slægt 
sikkert til Sabellerne. 
GEN. I. PROTULA. 
Risso 1826. 
Vermis operculo destitutus, utrinqué flabello instructus spirali 
petiolato, e jilamentis longissimis fimbriatis composito. 
Protula Risso Hist. nat. p. 405. 
Terebelle Blv. Diet. se. t. 57 p. 433. 
Sabella Cuv. R. A. III. 1830. p. 192. 
Apomatus (Sbg. Protula) Phil. Wiegni. Arch. 1844 p. 189. 
Skjøndt Risso's Beskrivelse af denne Slægt er noget 
uklar, betegner den dog tydeligt en Rørorm med Kalk- 
skal og uden Laag. Det omtales ikke, at Fangetraadene ere 
stillede i Spiral, hvad Philippi anseer for det væsentligste 
Slægtsmærke ligeoverfor hans Slægt Psygmobranchus; men 
Cuvier, som vistnok har havt et Original-Exemplar for sig, 
sammenligner Risso's Art med Sabella bispiralis og Spira- 
mella Blv. , hvilket bestyrker Philippi's Mening , især da 
