364 
Filograna Oken N. G. 1815. p. 379 og Register VI. 
» Agass. Nomencl. p. 155. 
» Berkeley Zool. Journ. 1832. 
Filipora Flemg. Brit. An. 1828. p. 530- 
Filigrana Agass. Nomencl. Univ. 
Ormen adskiller sig fra alle andre laagbærende Rørorme 
ved at de Fangetraade, der bære Laagene, ikke afvige fra de 
øvrige ved Mangel paa Fryndser. Laagene ligne meget den 
Form, Philippi har fremstillet hos Spirorbis cornu arietis 
Phil., hvilket maaskee antyder et nærmere Slægtskab mellem 
Filigrana og Spirorbis. Formereisen skeer ifølge Sars og 
Schmidt ved Tverdeling. Ethvert Individ frembringer en Unge 
ved en Sammensnøring, omtrent ved det tiende sidste Led. 
Ammen (?) forlader da Skallen, og den fuldstændige Ad- 
skillelse synes først at finde Sted udenfor denne. Den senere 
Udvikling er endnu ikke iagttaget. Det er saavidt bekjendt 
den eneste Rørorm, der kan forlade sit Huus. Skallerne ere 
klistrede sammen i Bundter, der danne Netværk, paa samme 
Maade, som det ogsaa undertiden forekommer hos Protula. 
Ifølge Plancus er Filigrana de store Søborrers (Echi- 
niders) Yndlingsnæring; det Samme var sandsynligviis Til- 
fældet i Juratiden, eftersom den store Cidaris maximus Goldf. 
ifølge Quenstedt altid findes i Selskab med Filigrana socialis 
Goldf. Filigrana permiana King er ifølge Geinitz (Dyas p. 
41) en Plante. 
15. FILIGRANA IMPLEXA BERK. 
Opercula elongato-lanceolata ; jilaimenta branchialia omnia con- 
ferta, æquidistantia nec fasckulata. (Morch). 
Serpula filograna Berkeley Zool. Journ. IH. p. 230- tab. suppl. 
XVIII. f. 3. 
Filograna imple.ra Berk. ib. V. 1832 — 34. p. 427. 
Hab. in Oceano britannico ad Weymouth (Berk.). 
var. a. Sarsii an n. sp.? 
Opercula ovali-cordiformia (M.) Testa nitidiuscula , fascicidata, 
fasciculis cancélldto-ramosis fastigiatis; animal fulvwn, branchiis albis; 
'long. L'"— }.'". (Sars). 
Hab. in oceano Norvegico ad Ins. Floro , ad prof. 20 — 40 org. 
(Sars) ; in fundo lapidoso ad prof. 30-80 org., usque ad Vadso (Daniels.) 
