476 
Undersiden af Tungen 17 Tandrækker; desuden taltes under 
Raspedækket og i Raspepulpen 10 fuldt udviklede og 4 ufuld- 
stændigt udviklede Rækker Tænder; Antallet af de til- 
stedeværende Tandrader belob sig saaledes ialt til 35, men 
desforuden saaes bag de nederste — som altid paa Grund 
af Slid og Afrivning ufuldstændige — Tandrækker Spor efter 
affaldne Tandplader (Fig. 14 B.) Hver Tandrække inde- 
holdt en Mellemtand med en Række Sidetænder ud til Siderne 
for samme. Mellemtænderne (Fig. 14, 15, 16,) ere 
pyramidale, bagoverbøiede, guulladne Legemer; den udhulede 
Grundflade saaes stærkt fortykket i den bageste Rand, i den 
forreste var den udtrukket i et Par, ved et Udsnit adskilte 
Hjorner; Pyramidens Sideflader ere skarpt afsatte fra For- 
fladen og skraane mod den afrundede Rygrand, som nedentil 
mellem de udtrukne Hjørner af Basaldelen er stærkt udhulet; 
Sidefladerne ere i deres bageste Halvdeel udpløiede med dybe 
Furer med mellemliggende Ribber, som i Enden rage frern 
med en skarp Spids; af saadanne Denticler taltes sædvan- 
ligviis 10 paa hver.. Side af det fremstaaende, stærke Odde- 
parti, kun paa de forreste Tandplader var Antallet mindre, 
5-7 (Fig. 14, 15). De forreste Mellemtænder vare af 
0,016, de øvrige af c. 0,034 mm. Brede. Høiden af en 
Mellemtand fra Midten af Raspen udgjorde, maalt fra Midten 
af den bageste Rand af Basalfladen til Oddespidsen, 0,029 
mm. — Af Sidetænder (Fig. 14, 15, 17) taltes kun et 
temmelig ringe Antal paa hver Side af Mellemtanden; i de 
forreste (Fig. 14 B) — som anført ufuldstændige — Rækker 
taltes kun een, længere bagtil flere , sædvanligviis 3 , og det 
høieste Antal udgjorde 4 — 5. De viste sig som korte, temmelig 
brede, efter Fladen lidt bøiede, næsten farveløse* Plader, som 
med Enden reiste sig iveiret fra Tungen (Fig. 15, 17); Skjære- 
randen var skraat udad afskaaren, forsynet med flere (3-5) 
uligestore, skarpe Takker; kun den yderste Sidetand bar 
kun een eller to. Længden af Sidetænderne aftog kun ube- 
tydeligt udefter saaledes, at den yderste kun var lidt kortere 
end den inderste; den yderste Sidetand saaes undertiden i 
sin største Udstrækning ligesom tvedeelt. 
