4 86 
Senere Tiders utrættelige Undersøgelser af europæiske 
og fremmede Have have kun bragt et meget ringe Antal 
Former af denne Dyregruppe for Dagen. Gruppen, som kun 
har en eneste og lille nordisk Repræsentant (PI. Lovéni), til- 
hører iøvrigt de varme og hede Havegne. 
Cuvier havde forenet den medPhyllidierne til een stor Gruppe, 
Inferobranchierne, som sædvanligt er blevet bevaret i denne 
Skikkelse og med denne Benævnelse. Vor Kundskab til Phylli- 
dierne er altfor ringe til at tilstede nogen sikker Dom om 
Berettigelsen af en saadan Sammenstilling, som nok kunde be- 
tvivles; men saameget fremgaaer af de nu forhaandenværende 
Documenter, at Pleurophyllidierne maae indtage en Plads 
nærmest ved og forenede i en større Gruppe med Aeolidierne ; 
egenlige Overgangsled ere imidlertid ikke kjendte hverken til 
sidstnævnte eller til andre Grupper. 
Efter at min Interesse for denne Familie var bleven 
vakt ved den nærværende mærkelige Form, har et heldigt 
Sammentræf af Omstændigheder sat mig istand til at samle 
et temmelig stort Materiale til en monographisk Behandling 
af denne Gruppe , som ved omhyggelig Sammensøgen af 
allerede bekjendte eller idetmindste benævnede ældre og nye 
Arter i det Hele dog neppe omfatter stort mere end en halv 
Snees forskjellige Former. 
Den mere reent zoologiske Kundskab til denne Dyre- 
gruppe er tarvelig nok, men ikke siørt bedre sttiaor det sig 
med den anatomiske. 
Fra J. F. Meckel's Haaud foreligge tvende anatomiske 
Undersøgelser over Pleurophyllidier , begge anstillede paa 
den samme Art , PI. unclulata , Meckel. Meckel's forste 
Arbeide ■ ) indeholder en Deel hygtige Angivelser af de grovere 
Organisationstræk, men er fuldt af Urigtigheder, som tildeels 
findes rettede i hans anden supplerende Undersøgelse 1 ), der 
imidlertid ogsaa er holdt i den Skizzeform, i hvilken Cuvier, 
der hurtigt skulde skabe Malacologien et anatomisk -physio- 
») Deutsches Arch. fur die Phys. VIII. (1823). p. 190— 207. t. II. 
