518 
vise en saadan. Allerede i den dybeste Deel af dette Maske- 
værk, som danner Tungehrnskens Hovedmasse, optræde talrige 
paalangs løbende Muskelknipper, som efterbaanden udvikle 
sig til et temmelig tykt Lag af paalangs løbende Traade 
og Traadbundter, som paa Undersiden beklædes af et Lag 
Cylinder-Epithel og dets Cuticula. 
Mundhulen er temmelig lille, paa Grund af Tungens 
større Omfang bredere end hos Aeolidierne, men kort; den ud- 
fyldes næsten ganske af Tungen. Forrest bøier den over en 
temmelig skarp Kant over i den lille Mundbihule; bagad 
strækker den sig hen under, hen paa Siderne af og over 
Tungen, gaaer paa sidste Sted over i Spiserøret, men fort- 
sætter sig endnu lidt længere tilbage og danner den lille 
buede Hule mellem Skjoldet og Raspedækket. Sidevæggene 
ere svagt udhulede især i den forreste Deel og (paa det 
undersøgte Individ) forsynede med en dybere Tværfure; oventil 
gaae de over en temmelig skarp Rand ud imod og mødes 
med den smalle øvre Væg, der fra den øverste Ende af 
Mundhulen strækker sig som en til begge Sider skarpt 
udpløiet Halvcanal hen til Spiserøret; den nedre Væg er 
kort og smal, idet Mundhulens Sidevægge skraane jævnt 
indad. — Mundhulen fandtes tom. 
Tungen er nreget kraftig, temmelig kort, svagt nedad 
bøiet, temmelig bred, oventil bredere end nedentil, og forfra 
seet saaledes afrundet tresidig (Fig. 28). Den øverste Flade 
har en, især bagtil dyb, oventil stærkt gabende Kløft og i 
Forbindelse med samme staaer en Spalte i den afstumpede 
Forende; Undersiden en afrundet, noget fremstaaende, især 
bagtil (Fig. 16) og skraaner fra Undersiden opad og udad. 
Bagtil begrændses Tungen af Raspedækket og sammes tynde 
Fortsættelse til begge Sider ud over Tungeroden. De mod 
hinanden vendende Flader af Tungekløften, de til samme 
stødende Rande af Tungen og Tungespidsen sees guulladne 
og glindsende af den sig i denne Strækning udbredende 
