541 
han gjor et Forsog i den spogende Retuing — dog til hans Be- 
rømmelse maa siges , at han ikke ofte betræder denne Vei — 
erkjendes hans Kvalifikation til at betegnes som Buffo niagro oie- 
blikkeligt. Kun det sidste, store, af Hoben saa yndede, polemiske 
Tiltrækningsiniddel , den guddommelige Grovhed, frembyder de Pole- 
mikere, som ikke kunne fore bedre Tropper i Maiken, en altid rede 
Hjælp. ' ) Og sjeldent er Nogen saa kræsen, at han forkaster dette 
ligesom af Naturen selv anviste Vaaben. 
Ut, quo quisque valet. suspectos terreat, utque 
Imperet hoc Natura potens — 
Dente lupus, cornu taurus petit: 
Dr. L. er altsaa upaatvivleligt i sin gode Ret, naar han kraftigt 
haandterer dette Yaaben , og hans Patroner ere befoiede til at op- 
muntre ham med et : macte virtute esto. At indlade mig paa hans 
Angreb, for saa vidt de stille sig under denne Kategori, falder mig 
altsaa ikke ind: men derimod node hans bestandige Afvigelser fra 
og Fordreielser af det Faktiske mig til at tage til Gjenmæle. 
Et ret paafaldende Exempel moder strax i Begyndelsen af 
hans omhandlede Artikel (S. 244). Det er dog vel klart som Dagen, 
at Dr. L. uden nogen given Anledning forst har angrebet mig, 
at han er teterrima belli causa. Ikke desto mindre soger han at 
fremstille Forholdet ganske omvendt. Sin forste Artikel kalder han 
(med faderlig Ømhed) »en lille uskyldig Meddelelse«. »Kun en 
sygelig, ophidset Sindsstemning« kunde finde den fornærmelig. Dersom 
Noget skulde kunne bebreides ham, »vil det kun være en over- 
dreven og ilde anvendt Skaansomhed mod Hr. Kr. « — Dersom han 
nu behandler mig med Skarphed, saa er jeg »selv alene Skyld 
deri.« 2 ) — For saa vidt, som han anvender Tillægsordet »uskyldig« 
paa sin Artikel . har jeg Intet at indvende . naar dette Udtryk for- 
tolkes som ligebetydende med enfoldig, hvad Sprogbrugen tillader, 
og hvad ikke i dens Beskaffenhed finder nogen Modsigelse ; i Ordets 
almindelige Betydning derimod kan jeg ikke indrømme , at dette 
Epitheton ornans er passende. — At hans Hypothes om en »sygelig 
*) For ikke at mistydes, skal jeg tilfoie, at det er langtfra at 
være min Mening, at kun Polemikere af laveste Mærke be- 
nytte denne Hjælp. Enhver , som er lidt bekjendt med 
Literaturhistorien , veed , at hoitbegavede Mænd, sprudlende af 
Vid , fyldte med Dialektik til Randen , stundom ikke have 
nægtet sig selv den Luxus , ved en Tilsætning af dette 
Krydderi at forhøie det Pikante i Polemiken. Ikke faa be- 
rømte Mænd vise endog en afgjort Tilboielighed til at servere 
deres Modstandere au gros sel. 
2 ) Hvor smukt træder ikke her Thrasoen frem, brovtende og med 
Mine af den afgjorteste Overlegenhed. Jeg kan ikke nægte 
36* 
