553 
Men jeg haaber man vil finde det klart, at i nærværende Sag 
Medlemmerne af Arbeiderforeningen. ifølge deres inderlige Forbindelse, 
ikke kunne optræde som Vidner for hverandre. Den. der berorer 
Dr. L. paa en ikke beronnnende Maade . lian angriber eo ipso de 
fælles Fabrikater, og svækker disses Kredit, og alle Fabrik-Med- 
lemmerne styrte naturligviis frem. som Indbyo-gerne af en Vesperede. 
til fælles Forsvar. De Hrr. Redacteurer ere altsaa næsten tvungne 
til at forskandse Dr. L. bag Formlen hos Persius : 
— — hic — reto quisquam faxit oletum. 
- — — Pueril saoer est locus, extra 
Mejite. 
Havde jeg, da jeg besvarede Dr. L.'s forste Angreb, havt 
disse Forhold ret levende for mig, vilde jeg maaskee — gammel 
og syg som jeg er . og som en Folge deraf noget feig — have 
foretrukket Tavshed og paa mig selv anvendt en anden Linie af 
Persius : 
per me equidem sint orania protinus alba. 
Men, da jeg nu engang er i Flykken. holder jeg Hovedet <na 
høit, jeg kan. og tilraaber til Afsked Modstanderne med den ho- 
meriske Hektor: 
ur n nev nv-re tratooq atpavpov srsioirnfe, 
ns yvvaixog, t ovx oiSs rroÅeiifjia spya 
n \ rao eyav sv olSa ua%ag. 
