TILLÆG TIL 
DANMARKS HARPALINER 
VED UDGIVEREN 
Anisodactylus. S. 157. 
III. Tibiæ anticæ apice emarginatæ, angulo exteriore obtuse 
acuminato , spinulis fossoriis paucis: calcare terminali 
tricuspide. Pronotum angulis posticis edentulis. Elytra 
interstitio tertio puncto impressa. 
Mas: Femora antica dentata. Tibiæ anticæ basi pro- 
funde sinuatæ. 
4. ANISODACTYLUS PSEUDOÆNEUS. 
Dejean, Spec. Gén. des Coléopt. IV. 137. 3. 
Broncesort, ovcnpaa broncegrcm; Antennernes Skaft og Palpernes 
Spl'/ser bruunrøde. Antennerne en halv Gang længere en Forryggen. 
Forryggen bredest over Midten, en Trediedeel bredere end lang. 
Dækvingerne een og en Trediedeel Gang længere end Forryggen, ikke 
fuldt en halv Gang saa lange som bilede: Siderne hos Hannen næsten 
rette, hos Hunnen svagt buede: fiinthaarede langs med Siderandene 
og paa Spidsen. 5 — 5^ Lin. 
Den minder i sin Bygning mest om A. binotatus, men 
er fladere og bredere og opnaaer i det Hele en betydeligere 
Størrelse. Den ydre Halvdeel af begge Palpepars Endeled 
bruunrod; Antennerne sortebrune, lysere mod Enden; Skaftet 
bruunrødt, ovenpaa med en smallere eller bredere, mørke- 
bruun, utydeligt begrændset Længdelinie, der stundom ud- 
breder sig saaledes, at den indtager hele Oversiden. Isse, 
Forryg og Dækvinger sædvanlig ret glimrende metalgronne, 
