23 
fra de ved Færøerne forekommende Arter, derom skal jeg selv¬ 
følgelig ikke udtale nogen Mening 1 ). 
Grindehvalen føder kun een Unge ad Gangen; een eneste 
Hun har jeg fundet drægtig med Tvillinger, der næsten vare 
fuldbaarne. Den yngler vist engang om Aaret, men forplanter sig 
paa alle Aarets Tider, thi man seer til enhver Tid det samme 
Antal Unger og finder ligemange drægtige Hunner. — Antallet af 
Hanner i en Flok er i Reglen omtrent det Halve imod Hunnernes. 
Hunnen bliver aldrig saa stor som Hannen. Af de 8 Fangster, 
bestaaende af 1624 Individer, som jeg i denne Henseende har 
undersøgt, vare 545 Hanner og 1079 Hunner; den største Han 
maalte 10 Fod, 4 Tm. og den største Hun kun 8 Fod, IOV 2 Tm. 
fra Gadboret til Øjet. 
Grinden er fedest -om Vinteren, magrest om Sommeren ved 
St. Hansdags Tider, og mærkeligt nok er det ofte indtruffet, at 
Grindehvaler, som ere tagne paa den vestlige Side af Øerne, have 
været forholdsviis magrere end saadanne, som til samme Tid ere 
tagne paa Østsiden. — Enkelte saarede Individer findes plagede af 
Parasiter: smaa, hvide Krebsdyr, der sidde omkring Saaret 2 ). 
Undertiden, dog sjelden, finder man et Slags Cirripedier 3 ) paa Kanten 
*) Det maa m. H. t. Grindehvalens Forekomst i andre Have her være 
tilstrækkeligt at berøre, at den udmærkede Cotolog, Prof. Flower ved 
Hunterian Museum i London for ikke længe siden erklærede sig ude af 
Stand til at opdage nogen Artsforskjel mellem Skeletter af Grindehvaler 
fra Tasmanien, Kerguelen og Færøerne; om den under Navn af „Globi- 
ocephalus macrorhynchus “ beskrevne Form fra Nyseland gjælder 
det samme, og Fischer var ude af Stand til at skjelne et Skolet fra 
Kap fra den nordiske Grindehvals. Den ægte G. macrorhynchus Gr. 
er derimod en anden Art; dens Hjem kjendes ikke, men aldeles lig¬ 
nende Former, rimeligvis samme Art, ere beskrevne under andre 
Navne fra de forenede Staters Østkyst og fra Guadeloupe. (Report of 
the British „Transit of Venus’-Expedition to Kerguelen Island. Zoology. 
Seals and Cetaceans. By W. H. Flower.) (C. L.) 
2 ) Cyamus globicipitis Ltk. Jfr. Bidrag til Kundskab om Arterne af 
Slægten Cyamus Latr. eller Hvallusene af Chr. Fr. Liitken (V id. 
Selsk. Skr. 5. R. 10. Bd. S. 276. T. IV. fig. 9.) (C. L.) 
3 ) Xenobalanus globicipitis Stp. Jfr. Disse Meddelelser 1851 Tab. ni 
fig. 11—15 og 62 og 1882 S. 62. (C. L.) 
