20 
odlingar, som visat sjukdom. I tvenne fall har jag lyckats uti mina 
bemödanden. Från Herr Löwenhielm i Mölnbacka, som haft Fläck¬ 
sjuka (Cladosporium cucumerinum ) å sina gurkor, erhöll jag ett 100- 
tal frön af samma slag som de sådda, och från Herr Petterssox i 
Uppsala, som å sina gurkor haft Röta (Colletotriclmm lagenarium), 
erhöll jag likaledes af det använda utsädesprofvet ett antal frön, ett 
30-tal. Dessutom erhöll jag från Herr Winström i Kvarnby, som haft 
Brand ( Cercosporci Melonis) å sin gurkskörd, ett 90-tal frön, skördade 
å platsen år 1911 från plantor, som varit starkt angripna både å 
blad och å frukter. 
Vid okulär granskning af de sålunda erhållna fröna har intet 
som liälst sjukt kunnat upptäckas. Enahanda resultat har äfven 
en mera ingående mikroskopisk undersökning lämnat. Fröskalet 
har skrapats både ut- och invändigt, så ock groddens yta, i för¬ 
hoppning att någonstädes skulle kunna anträffas sporer eller myceli- 
um, tillhörande de svamparter, som förekommit uti odlingarna. Till¬ 
lika har fröets inre delar undersökts, för den händelse uti dessas 
väfnader skulle kunna finnas något påvisbart svampmycelium. Allt 
detta sökande har dock varit fåfängt. Intet spår hvarken af sporer 
eller af mycelium har iakttagits. 
Denna omständighet, att äfven vid mikroskopisk undersökning 
intet spår hvarken af sporer eller af mycelium kunnat å eller i de 
undersökta fröna uppdagas, utgör emellertid enligt min mening ej till¬ 
räcklig anledning att frånkänna hvarken dessa frön eller i allmänhet 
frön, som härstamma från sjuka plantor, all betydelse såsom smitto- 
bärare. De negativa undersökningsresultaten uppväga ej de 
allt talrikare positiva odlarerönen, hvilka visa att smitta 
kan spridas med frön. Man känner redan åtskilliga sjukdomsarter, 
t. ex. sädesrost, stockrosrost m. fl., där sjukdomens spridning för¬ 
medelst utsädesfrö måste anses för bevisad, oaktadt man icke kun¬ 
nat mikroskopiskt ådagalägga förekomsten af hvarken sporer eller 
mycelium å eller i de tillhörande fröna, utan man måste söka under¬ 
laget för det nedärfda sjukdomsanlaget uti ett plasmatiskt, länge så 
godt som latent utvecklingsstadium af den sjukdomsalstrande svamp¬ 
arten, ett stadium som blifvit betecknadt med namnet »mycoplasma». 
Under sådana förhållanden bjuder försiktigheten att ej låta de hitin¬ 
tills negativa resultaten af utförd frögranskning helt knllslå de iakt¬ 
tagelser från praktiken, som tala ett motsatt språk. Det återstår 
för vetenskapen att lösa den skenbara motsägelsen, och intill 
dess en sådan lösning föreligger, måste vi fasthålla vid den positiva, 
på praktisk väg vunna erfarenheten, som säger, att frön, äfven om 
sjukdom ej å dem upptäckes, ändock kunna vara sjukdoms- 
spridare, och därtill mycket farliga sådana. 
Man har anfört såsom bevis emot frönas förmåga att sprida 
smitta jämväl den omständigheten, att då sjukdom utbryter, densam¬ 
ma ej kommer fram å de späda groddplantorna, utan först å den fullt 
