22 
smitt o för an de. Sadan visshet kan, såsom af det ofvan anförda 
framgår, ej vinnas genom undersökning af fröet själft, hur och 
hvar än denna undersökning må utföras, alldenstund någon sjuk¬ 
dom i de här afhandlade sjukdomsfallen ingen gång kunnat spåras 
å fröna, ehuru dessa måste betraktas såsom smittoförande. Enda 
möjligheten att säkert bedömma fröets hälsotillstånd ligger uti en 
omsorgsfull granskning af de odlingar, från hvilka fröet 
• • 
skördas. Aro dessa odlingar friska, då måste man räkna 
fröet såsom friskt, äro de åter sjuka, så är fröet att miss¬ 
tänka såsom sjukt. 
Men huru då blifva i tillfälle att skaffa sig säker kunskap i 
denna sak? Vill man se saken i stort, — och så måste man förr 
eller senare göra, — så måste uppställas såsom ett eftersträfvans- 
värdt önskemål, att uti vårt land blefve upprättad en med 
statsmedel understödd Försöks- och Förädlingsansta/i för träd¬ 
gårdsodlingens speciella behof inrättad efter mönster af Svenska Ut- 
sädesföreningens anstalt i Svalöf. Anstalten borde vara förlagd i 
samma trakt som denna samt försedd med filialer inom andra orter 
af landet, i och för förökning af lämpliga sorter och stammar. Ett 
stort, för vår trädgårdsodlings framtid i hög grad kännbart, ja ödes¬ 
digert behof föreligger här att fylla. Endast från en sådan anstalt 
skulle åt en livar trädgårdsodlare, som sådant önskar, kunna tillför¬ 
säkras i alla afseenden fullgoda såväl frön som plantor af alla vikt- 
tigare växtslag, som odlas uti våra trädgårdar. 
Intill dess en dylik anstalt kan tänkas ha kommit till stånd, 
måste man nöja sig med provisoriska åtgärder för att hindra sprid¬ 
ningen af de nya sjukdomar, som tid efter annan framträda, ofta 
hotande stora och viktiga kulturer med mer eller mindre svår för¬ 
störelse. Olika vägar stå här att välja. 
Uti en förlidet år från trycket utgifven skrift, förelagd den da 
i oktober månad i Paris församlade Internationella Kongressen för 
Jämförande Pathologi, har jag 1 genom bestämda exempel visat, huru¬ 
som de faror, som hota många af våra kulturer, både de å åkrarne 
och de i trädgårdarne, genom de alli talrikare och allt mera förstö¬ 
rande sjukdomar, som å dem uppträda, i talrika fall äro att härleda 
från sjuka frön och sjuka plantor, erhållna från fröhandel och plant¬ 
skolor. Uti samma skrift har jag emellertid äfven framhållit vissa' 
mindre kostbara, provisoriska åtgärder till farsoternas förebyggande, 
hvilka åtgärder synas mig förtjänta att tagas i öfvervägande. Dessa 
åtgärder äro följande två: antingen 1) att fordra af fröhandlare 
och plantskoleägare ett tryggande intyg om de af dem leve¬ 
rerade varornas friskhet, eller 2) inrättandet af en stats¬ 
kontroll, som äger att åt de handelsmän, som sådant önska 
1 J. Eriksson, Que faire pour éviter les maladies propagées pcir les g ra i nes et 
les arbres cles pépiniéres? l:er Congrés International de Pathologie Comparée. Paris 
17—23 Octobre 1912. T. I. Rapports, p. 328—332. 
