kringkrypande i jorden påträffar en ung rot till en korsblomstrig växt, 
tränger den in i densamma och förorsakar snart nog klumprotsjuka. 
2. Klumprotsjukans spridningsmöjligheter. 
Sedan sjukdomen en gång vunnit inträde å en plats, är den ytter¬ 
ligt svår att utrota. Detta beror till stor del därpå, att vilsporerna 
kunna under många år bevara sin livskraft, ja det uppgives på många 
ställen i litteraturen, att de först efter 7 — Sår skulle fullkomligt för¬ 
lorat sin groningsförmåga. Men icke nog därmed. På grund av att 
svampen kan leva på en mängd vanliga ogräs såsom åkersenap, pen¬ 
ningskärv, lomme m. tl. redan nämnda, finnes alltid möjlighet för 
svampen att hålla sig vid liv och bilda nya sporer även om ej kål¬ 
växter odlas under många år. Spridningen från en åker till en annan 
kan naturligtvis ske på en mängd olika sätt t. ex. genom redskap, 
som användas å smittoförande jord och sedan, utan föregående ytter¬ 
ligt noggrann rengöring och desinfektion, på ej smittad jord. På lik¬ 
nande sätt kunna hästarnas hovar och arbetarnas skodon utbreda 
sjukdomen. Avfall från sjuka rötter, gödsel eller kompostjord, som 
innehåller svampsporer, äro ytterligt farliga smittobärare, likaså plantor 
av kålväxter, som uppdragits i drivbänkar, där jorden är smitto¬ 
förande. Vidare kan enligt Kölpin Ravn 1 vinden, då den rör upp 
damm från en smittad åker, även medföra sporer, som sedan kunna 
spridas till avlägsna platser. Han anser det ej heller uteslutet, att 
frön från sjuka plantor kunna medföra smitta, en tanke, som J. 
Eriksson 2 redan tidigare uttalat. Som mig veterligen inga under¬ 
sökningar häröver ännu föreligga, måste denna fråga dock tills vidare 
ställas öppen. Naturligtvis finnas även många andra möjligheter för 
sjukdomens spridning. Genom iakttagande av stor försiktighet och 
uppmärksamhet kan givetvis spridningen i många fall förhindras. 
3. Försök att genom formalinbehandling av smittad jord 
göra densamma smittfri. 
Hösten 1913 anskaffades en del klumprotsjuka kålrötter och rovor. 
Dessa sönderskuros i små bitar, som nedgrävdes i åtta cementpar¬ 
celler med n:r 69, 70, 72, 73, 75, 76, 78, 79. Under hela vintern 
lämnades parcellerna orörda. Under första veckan av maj 1914 om- 
grävdes jorden, varpå den behandlades på följande sätt: 
parcell. 69 och 70 begötos med 10 1 1-procentig formalin 3 
» 7 2 » 7 3 » » 5 » » » • 
» 75 » 76 » » 10 » » » 
» 78 » 79 » »10 » vatten. 
1 F. Kölpin Ravn: Kaalbroksvampen, Dansk Landbrug, Aarhus 1907. 
2 J. Eriksson: Klumprotsjuka hos kål, Kungl. Landtbruksakademiens Handlingar 
och Tidskrift 1906. 
3 I handeln förekommande formalin ntgöres av omkring 40 °/o formaldehydlösning. 
En liter formalin utspäddes följaktligen till 40 liter. 
