4 
den, som gynna den ena eller andra parasitens spridning och förök¬ 
ning dels uppträda snart sagt årligen nya växtsjukdomar, om vilkas 
rationella bekämpande man därför saknar all erfarenhet, ja, även i fråga 
om de flesta sedan gammalt bekanta växtsjukdomarna äro våra åtgär¬ 
der ofta nog ej heller i verklig mening rationella. De föreskrivna åtgär¬ 
derna måste nämligen i vissa fall modifieras efter olika förhållanden, 
enär det kan hända, att de eljes kunna göra mera skada än nytta. 
Till sådana sedan gammalt bekanta, elakartade växtsjukdomar, om 
vilkas rätta bekämpande man ännu i flera hänseenden är oviss, höra 
sädesslagens sotsjukdomar och dock kan man tryggt påstå, att det ej 
gives några växtsjukdomar, med vilka man sedan lång tid tillbaka experi¬ 
menterat så mycket som med dessa. 
Rörande bekämpandet av en av dessa sotsjukdomar, kornets flygsot 
eller s. k. nakna sot, har jag vid annat tillfälle uttalat mig 1 ). Den 
metod, jag därvid rekommenderade såsom den viktigaste, nämligen skarp 
sortering av utsädet för att avlägsna de små mindervärdiga kornen, torde 
väl också numera, efter vad jag fått anledning antaga, tämligen allmänt 
tillämpas, åtminstone på större egendomar i landet. Rörande bekämpan¬ 
det av trenne andra sotarter ville jag här nämna några ord, arter, mot 
vilka skarp sortering ingenting hjälper, men mot vilka man måste använda 
betning av utsädet i en eller annan form. 
Kort historik över betning mot sot. 
Innan jag övergår att mera i detalj redogöra för några av mina för¬ 
sök anser jag mig höra lämna en helt kort historik 2 ) över betnings- 
metoderna mot sot, då därigenom en föreställning kan erhållas om, huru 
pass invecklad denna fråga i själva verket är, och vilka problem det är, 
som nu närmast måste lösas. 
Det finnes omtalat, att de gamla romarna betade sin säd med soda. 
Huruvida man därvid avsåg att bekämpa sotsjukdomarna är ju visser¬ 
ligen ovisst, men högst sannolikt. Visst är däremot, att redan i slutet 
på 1600-talet förekom betning av utsäde mot sot. Man använde därvid 
saltvatten. Ett fartyg, lastat med vete, strandade nämligen vid Bristol 
på engelska kusten 1660. Vetet räddades vid ebb, och då man använde 
av detta till utsäde, så befanns, att säden var fri från sot, varför man 
antog, att det salta havsvattnet verkat välgörande mot sotet. Av obe¬ 
kant anledning började man på 1700-talet att kombinera saltvattenbet¬ 
ning med efterbetning i kalkmjölk, och i slutet på sistnämnda århundrade 
H Ernst Henning, Om möjligheterna att genom skarp sortering av utsädet bekäm¬ 
pa sjukdomar hos sädesslagen- Landtbruksakademiens Handlingar 1916. 
2 ) En utförlig framställning av denna frågas läge för ung. 10 år sedan har jag läm¬ 
nat i Förhandlingarne vid Andra Landtbrukslärarekufsen i Sthlm 1908. 
