6 
att en starkt utspädd formalinlösning (0,i °/o formaldehyd) efter 2 tim. 
betning dödade sotsporerna. Kirchner 1 ) förordade emellertid betning 
under 4 tim. i denna vätska. Hollrung framhåller dock, att t. o. m. 
10—15 min. betning vore tillräcklig. Schweizaren Volkart 2 ) uppvisade 
1906 genom en serie sinnrika försök formalinets överlägsenhet över kop- 
parvitriollösningen, och under det sista årtiondet har också formalinbet- 
ningen stått högt i kurs. Volkart visade f. ö., att t. o. m. 5 0 o koppar- 
vitriollösning icke dödade sotsporerna utan endast förlamade dem. Om 
nämligen sotsporerna efter betningen komma i beröring med fuktig jord, 
vakna de åter till liv efter 5 — 6 dagar. En annan olägenhet med koppar- 
vitriollösningen var för övrigt, att den betade säden utvecklade sig lång¬ 
samt, som dock kan motverkas därigenom, att utsädet behandlas med 
kalkvatten efter betningen. Volkart rekommenderade därför kraftigt for- 
malinbetningen, som skulle utföras sålunda: 100 liter vatten blandas 
noggrannt med 4 / 4 liter 40 °/o formalin, i vilken vätska utsädet får ligga 
i 4 timmar. Därpå avtappas vätskan, och utsädet utbredes i tunnt lager 
och vändes ofta, så att det torkar fort. Han betonar särskilt, att om 
utsädet efter betningen noggrannt får torka, så har formalinet inga skad¬ 
liga efterverkningar, vilket dock kan synas egendomligt efter så lång 
betningstid. 
Av intresse i Volkarts arbete är för övrigt den uppgiften, att vete¬ 
sorter från kontinentalt klimat med hög groningsenergi och glasig kärna 
äro mera känsliga för betningsvätskor än senmognande engelska sorter 
med mjölig kärna. 
Kort därefter ägnade Burmester 3 ) mycken uppmärksamhet åt bet- 
ningsmetoderna mot sot, särskilt för att utreda olika betningsmedels in¬ 
verkan på tröskskadat utsäde. Vid hård tröskning uppstå ju lätt rispor 
eller sprickor i skalet, och särskilt lätt rives fruktskalet sönder omedel¬ 
bart utanför grodden, där således betningsvätskan kan intränga och skada 
densamma. Skador på övriga delar av kornet äro mindre farliga, för 
såvitt de icke nå fram till frövitan, då vätskan skadar diastasfermentet, 
varigenom stärkelsen icke kan förvandlas till socker, och groningen av¬ 
stannar. Det visade sig vid Burmesters försök, att särskilt kopparvitriolen 
inverkade skadligt på tröskskadat vete, under det att bordeauxvätska och 
formalin obetydligt inverkade på groningsförmågan. 
Såsom bevis på, vilken skada betning i vissa fall kan åstadkomma, 
må anföras en uppgift av Hiltner. 4 ) I Bayern användes på hösten 1911 
av flera jordbrukare till utsäde ett vete, som företedde obetydliga tecken 
*) Naturw. Ztrschr. f. Land- u. Forstwissenschaft 1903. 
2 ) Volkart, A. Die Bekämpfung' des Steinbrandes des Weizen u. des Kornes. Landw. 
Jahrb. d. Schweiz 1906. 
3 ) Zeitschrift fur Pflanzenkrankheiten 1908. 
4 ) Pr. Blätter fur Pflanzenbau und Pflanzenschutz 1915, sid. 102. 
