15 
Angående de av olika anledningar i stort sett misslyckade betnings- 
försöken 1918 gentemot stinkbrand må här i korthet nämnas, att å de 
parceller, som betats med formalin eller klorkalk, visserligen ingen stink¬ 
brand uppträdde, men detta var, såsom förut nämnts, icke bellcr för¬ 
hållandet, där obetat utsäde användes. Däremot hade den parcell, där 
utsädet betats med 0,5 °/o övermangansyrat kali, åtskilliga av stinkbrand 
angripna plantor. Denna parcell var emellertid starkt angripen av s. k. 
slidsjuka, varför ingen statistik kunde erhållas. 
b) Stråbrand bos råg (Urocystis occulta). 
För en stor del jordbrukare är sotsjukdom hos råg obekant. Detta 
beror dock icke därpå, att denna sjukdom är sällsynt, på de flesta råg¬ 
åkrar torde man nog kunna nppleta en och 
annan av sot angripen planta. Men sjukdomen 
bryter här fram på strået — den kallas också 
stråbrand — och orsakar, att detta blir förkrympt 
och missbildat på ett eller annat sätt, såsom sy¬ 
nes av bifogade bild. Ganska ofta inträffar, att 
sotsjuka rågplantor icke bilda ax. Dessa om¬ 
ständigheter göra, att sotsjukdom hos råg min¬ 
dre lätt observeras. 
Ett försök med olika betningsmedel mot rå¬ 
gens stråbrand utfördes också. Allt utsäde be¬ 
tades först i formalin och inpudrades sedan, var¬ 
efter ny betning ägde rum. Då även av det efter 
inpudringen obetade utsädet endast omkring 7 
°/o plantor blevo angripna av stråbrand, så äro 
siffrorna i detta fall föga pålitliga beträffande de 
olika ämnenas förmåga att förebygga stråbran¬ 
den. Siffrorna ha måhända sitt största intresse 
därigenom, att de visa, huru formalin och kop- 
parvitriol utöva skadligare inverkan på skjut¬ 
kraften än både klorkalk, kalkvatten och sasol; 
utsäde, som betats med dessa ämnen (efter före¬ 
gående formalinbetning) visade ungefär samma, Bdd 5 Av s t r åbrand miss¬ 
ja, t. o. m. bättre skjutkraft än den råg, som ej bildad rågplanta, 
ytterligare betats efter inpudringen med strå- 
brandsporer. Anmärkningsvärt är också, att procenten övervintrade plan¬ 
tor efter utsäde, som behandlats med klorkalk och kalkvatten, var be¬ 
tydligt större än efter formalin och kopparvitriolbetningen. Närmare 
detaljer framgå av nedanstående tabell. 
