17 
c) Hård brand hos korn. (Ustilago Hordei). 
Kornets hårdbrand eller det s. k. täckta sotet vållar landtmannen ofta 
nog stora bekymmer. Man träffar då och då kornåkrar, där man vore 
benägen att uppskatta förlusten genom denna sotart till 10 °/o eller mera. 
Och användes utsäde från sådan åker, utan att något göres för dess 
desinfektion, så kunde man befara att 50 °/o av uppkomna plantor eller 
mera skulle bli förstörda. 
Även gentemot denna sotart har jag prövat olika betningsvätskor, 
såsom framgår av nedanstående tabell. Tyvärr kom icke försöket med 
klorkalk med i denna serie. Det utsäde, som betades med klorkalk, 
blev sått på annan, något lättare jordmån, och där gav icke ens det 
obetade, starkt inpudrade utsädet några sotplantor. 
Tab. V. Betningsförsök med gullkorn mot hårdbrand. 
Betning 9 /s, sådd 12 /o 1919. Starkt inpudrat utsäde. 
d 
~ B 
-3 
cn 2 
Koksalt 
Järnvitriol 
Kalkvatten 
en 2. o 
t/i 
tog? 
ät sr 
5 5 
l . rs*\ 
5 > 
10 > 
5 °|u 
10 °|o 
10 
20 
ti 
3 
5 to 
CD 
i 
3 tim. 
2 tim. 
3 tim. 
2 tim. 
tim. 
tim. 
• __® < 
o M» 
1 
_o 
o 
t0 /6 °/o uppkomna plantor. 
71,4 
56,n 
76,6 
75,9 
67,4 
65,9 
72,1 
67,7 
64,2 
73,4 
3 /9 °/o sotpiantor av skördade... 
4,9 
0,o 
4,7 
4,4 
2,9 
0,3 
1,0 
0,0 
0,0 
1,3 
3 /9 °/o sotfria plantor av utsäde 
68,0 
56,3 
71,3 
73,5 
65,7 
65,5 
71,o 
67,7 
63,8 
71,8 
Såsom synes av tabellen gav även det obetade utsädet ett relativt 
litet antal sotplantor, knappt 5 °/o, vilket hörde samman med torkan 
efter sådden. Torkan orsakade väl också, att plantorna koinmo upp 
något ojämnt, varför de för skjutkraften den 10 /6 angivna siffrorna icke 
helt och hållet sammanhänga med betningen. Emellertid är i anteck¬ 
ningarna för 26 j 5 för nästan alla kornparceller angivet, att kornet å dem 
var »jämnt och vackert uppkommet». Om det formalinbetade står det: 
»ganska jämnt och vackert uppkommet», vilket anger, att denna parcell 
var mindre vacker än de övriga, vilket ju även tydligt framgår av siff¬ 
rorna i tabellen. 
Anmärkningsvärt rörande tabellen är f. ö., att även 10 °/o koksalt¬ 
lösning icke förmår bekämpa sotet och icke en gång 10 °/o järnvitriol. 
Endast formalin, kopparvitriol och långvarig betning i kalkvatten hade 
helt och hållet tagit bort sotet. Om hänsyn tages såväl till antalet friska 
plantor vid skörden som till sotförekomsten, så har 1919 den långvariga 
kalkbehandlingen givit det bästa resultatet. Vid försöken 1918 med kalk¬ 
vatten förmådde icke 4 tim. betning borttaga sotet. 
Även hos korn var det under år 1918 rätt vanligt, att ax å senskott 
voro angripna av sot, under det att de tidiga voro sotfria och detsamma 
var förhållandet 1919 (Se bild 4). 
