4 
sikt över Berberisbuskens och svartrostens uppträdande inom landet, 
och till en början skall en redogörelse i grova drag lämnas för 
Berberisbuskens successiva, artificiella och spontana utbredning 
i Skandinavien. 
Att säkert avgöra, vid vilken tid denna buske infördes i landet, 
torde vara nära nog omöjligt; jag har ej heller varit i tillfälle att 
ägna tid åt en sådan utredning. 
Th. M. Fries 1 uttalade 1886 den förmodan, att Berberis inkommit 
i landet under medeltiden. I samma författares arbete om medeltida 
svenska växtnamn (Arkiv för Botanik B. 3, N:r 14, 1904) finnes 
emellertid ej något namn upptaget, som gäller Berberis. Visst är 
emellertid, att denna buske ganska allmänt odlades i större träd¬ 
gårdar på 1600-talet. Palmberg 2 yttrar om Berberis 1634: »Detta 
Törneslagh växer allenast uthi Trädgårdar tijt det blifwer planterat». 
I den första i Sverige — med k. privilegium — år 1651 på franska 
och svenska utgivna handbok i trädgårdsskötsel (Le jardin de plaisir. 
Lustgård) av drottning Christinas dåvarande trädgårdsmästare André 
Mollet rekommenderas (kap. 7) Berberis till odling dels som prydnad, 
dels för bärens skull. »Bären äro — säger han — (sid. 17) meckta 
goda och beqvämlige så wäl til at insylta som råa och uthi maat 
och Suppor til at äta». — O. Rudbeck upptager Berberis i sin för¬ 
teckning över växterna i den nyanlagda botaniska trädgården i Uppsala 
(Catalogus plantarum etc. 1658), och i samme författares redogörelse 
för växterna i Jakobsdals (= Ulriksdals) trädgård (Delicice vallis Ja- 
cobece 1668) nämnes även Berberis. Man känner, att i början på 
1700-talet därstädes odlades häckar av densamma söder om slottet 3 . 
I förbigående må nämnas, att enligt en av Elias Til-Landz 1683 ut¬ 
given växtförteckning (Catalogus plantarum , quae prope Aboam 
inventaB sunt) busken i fråga redan på den tiden var odlad vid Åbo. 
I Johan Linders Flora Wiksbergensis (Sthm 1716) uppgives Berberis 
växa i närheten av »surbrunnen» Wiksberg, nära Södertelje. 
1744 utgavs andra upplagan av en trädgårdsbok av Ahlich 4 , där< 
det på tal om häckar (sid. 37 § 4) heter: »bos oss brukas der til 
i gemen vinbär, stickelbär, barbaris, törnrosbuskar, ligustrum och 
buxbom». — Att Berberisbusken redan i början på 1700-talet od¬ 
lad es i Hälsingland, framgår av anteckningar, gjorda av prosten Olof 
Broman i Välsta, Rogsta s:n 1724, enligt benägna upplysningar av 
1 Th. M. Feies: Menniskans inflytande på den svenska florans sammansättning, 
Botaniska Xotiser 1886 sid. 109. 
2 Joh. Palmberg: Serta florea suecana eller svensk örtekrantz. Strängnäs 1634, 
sid. 15. 
3 Jfr. M. B. Swederus: Svensk hortiknltur i forna dagar. Svenska Trädgårdsför¬ 
eningens tidskrift 1881 sid. 117. 
4 J. Ahlich: Den svenske lust-, örte och trädgård etc. Sthm 1744. I första upp¬ 
lagan, som utgavs 1722, nämnes intet om Berberis. 
