5 
magister Bertil Halden (jfr Svensk Bot. Tidskrift B. 8, sid. 462, 
1914). 
I Linnés Flora Suecica (1745, 1755) omnämnes Berberis såsom 
förvildad på några ställen i Upplands skogar, dit den uppgives hava 
kommit genom fåglar från trädgårdar. Kalm 1 yttrar om Berberis, att 
den ingenstädes växer vild i Finland utan blivit ditförd från Sverige 
och sedan därstädes »förökad med flit». I Ekonomiska Dictionnairen I 
sid. 419 (1779) säges, att det ej var för så lång tid sedan, som 
Berberis busken blivit naturaliserad, ehuru den är så bekant i träd¬ 
gårdar, och även här nämnes endast Upplands skogar. 
Buskens spontana spridning synes märkligt nog ha försiggått 
mycket långsamt. A. J. Betzius 2 säger ännu 1806: »I Uplands 
skogar finnes Berberisbusken sparsamt vild, men icke annorstädes, så 
vidt bekant är». Han säger för övrigt, att fåglar ej göra någon märk¬ 
lig »skada» på bären. Vid en jämförelse mellan de olika upplagorna 
av Hartmans Flora tinner man även, att utbredningen gått steg för 
steg. 1 första upplagan (1820) uppgives utbredningen vara Skåne— 
Gästrikland; i tredje upplagan (1838) tillkommer landskapet Bohuslän 3 , 
först i Ode upplagan (1854) uppgives den för Öland och Gotland; 
enligt 7:de upplagan (1858) finnes den även i Värmland och Dalsland; 
först i 10:de upplagan (1870) nämnas landskapen Nerike, Västman¬ 
land och Hälsingland tillhöra dess utbredningsområde, och enligt 1 Ute 
upplagan (1879) synes dess naturliga utbredningsområde ej hava ytter¬ 
ligare vidgats. I Neumans Flora (1901) uppges artens utbredning 
sträcka sig från Skåne till södra Norrland. 
I fråga om Berberisbuskens förekomst inom de olika norrländska 
landskapen må beträffande Gästrikland framhållas, att den i detta 
landskap förekommer vild endast i Gäfletrakten 4 5 , där den även finnes 
rikligt som häckväxt ; för övrigt är busken i detta landskap även vid 
herrgårdar sällan planterad och vid bondgårdar »tämligen modern och 
mycket sällsynt». I Hälsingland är arten enligt Wiström 0 flerstädes 
förvildad ocli rätt allmänt odlad. Enligt Collinder 0 är arten numera 
förvildad på flera ställen i Medelpad och uppges vara spridd från 
parkanläggningar genom fåglar. Den har ej iakttagits förvildad inom 
provinsen förr än i början av 1890-talet. — Huruvida arten spontant 
utbredt sig i övriga norrländska landskap, känner jag ej; däremot är 
1 P. Kalm: Rön vid köldens verkan sistlidne vinter på åtskilliga slags träd och 
buskar uti och näst omkring Åbo. K. Vet. Akad. Handl. 1761. 
Egendomligt är, att man ännu i dag är oviss, huruvida Berberis är naturaliserad 
eller icke i Finland. Jfr. Hjalmar Hjelt, Compectus floree fennise III, 1906. 
2 A. J. Retzius: Försök till Flora oeconomica Suecise. Lund 1806,' sid 98. 
3 G. Wahlenberg: Flora Suecica (1831) nämnes landskapen Skåne, Småland, 
Västergötland, Nerike, Östergötland, Uppland, Gästrikland. 
4 H. Wilh, Arnell: Om allmogeträdgårdar i Gästrikland, Svenska Trädgårdsför¬ 
eningens tidskrift 1902. 
5 P. W. Wiström: Förteckning över Hälsinglands Fanerogamer och Pteridofvter, 
Wimmerby 1898. 
0 E. Collinder: Medelpads Flora. Norrländskt Handbibliotek II, Uppsala 1909. 
r 
