11 
Intressant vore att känna, om Berberisrost även finnes i Lappmarken, 
t. ex. i Arvidsjaur, där såsom ovan nämndes den rödbladiga varie- 
teten odlas. 
Här må i förbigående nämnas, att enligt den finska mykologen 
Liro 1 skålrosten å Berberis i Finland »förekommer allmänt överallt, 
varest Berberis växer förvildad eller odlad», och att i Norge enligt 
benägna upplysningar av statsentomologen W. M. Schöyen ifråga¬ 
varande rostform visserligen icke är känd längre norrut än vid Trond- 
hjem, men att den utan tvivel finnes ännu nordligare. 
Svartrostens uppträdande å sädesslag och vilda gräs i Norrland. 
Såsom inledningsvis nämndes, omtalas ej sädesrost i Linnés skrifter. 
Att sädesrost i midten på 1700-talet helt och hållet saknades i vårt 
land, är enligt vad här ovan anförts ej möjligt, men väl måste det 
betraktas såsom i hög grad troligt, att sädesrosten under Linnés 
tid ej hade någon ekonomisk betydelse i vårt land. Åtskilligt tyder 
på, att åtminstone svartrosten efter den tiden funnit bättre villkor 
för sin trevnad här i landet. Att dock redan på Linnés tid Puccinia 
gr aminis å säd och gräs förekom i vårt land, har jag övertygat mig 
om genom att granska det i Riksmuseum befintliga Linnéherbariet 1 2 , 
där svartrost förekommer såväl å Hordeum vulgäre från Upplands 
landsbygd som Elymus sibiricus från botaniska trädgården i Uppsala. 
Den äldsta uppgift i litteraturen, jag känner angående sädesrost 
i vårt land, daterar sig från början av 1700-talet. I ett arbete av 
Magnus Stridsberg 3 , som var lektor i Härnösand och innehade en egen¬ 
dom i Boteå socken vid Ångerman älven, omtalas nämligen en sjuk¬ 
dom »roska» å sädesax, som »förtärer kiärnan och besmittar det ena 
strå efter det andra». Någon närmare beskrivning över sjukdomen 
förekommer ej; men lektor Arenander bar lämnat mig den upp¬ 
lysningen, att man ännu i dag i nämnda trakter använder benäm¬ 
ningen »roska» på sädesrost. Att man med roska menar även an¬ 
dra sjukdomar å säd, har direktör Flemström i Multrå benäget med¬ 
delat mig. Den ovan lämnade beskrivningen på »roska» tyder för 
övrigt mera på gulrost än svartrost, som ju icke kan sägas »förtära 
kiärnan». Att »roska» i många fall verkligen betyder sädesrost 
och t. o. m. stundom även syftar på svartrost torde vara otvivel¬ 
aktigt. Huruvida den av Eiirenmalm 4 omtalade »ruggan» syftar på 
sädesrost, torde vara ovisst. Hans beskrivning över »ruggan» lyder 
sålunda: »Ruggan — — är av samma skadeliga egenskap (som 
1 J. Ivar Liro: Uredinese Fennicse. Finlands Rostsvampar. Helsingfors 1908. 
2 C. A. Lindman, A Linnean Herbarium in the natnral Historv Museum in Stock¬ 
holm. I. 1907. 
3 M. Stridsberg: En grundelig kunskap om Svenska Åkerbruket, 1727 sid. 46. 
4 Arvid Ehrenmalm: Resa igenom Västernorrland till Åselrle Lappmark. Stock¬ 
holm 1743. Här må erinras om, att det italienska namnet på sädesrost är ruggine. 
b 
