Om Blom- och Grentorka (Monilia-torka) å våra frukt 
träd, dess förekomst, natur och bekämpande. 
(Med 9 textfigurer.) 
Af 
Jakob Eriksson 
1. Sjukdomens uppträdande och utbredning i Sverige. 
Från och med år 1894 är Blom- och Grentorka, framkallad af 
svampformer tillhörande släktet Monilia \ iakttagen i fruktträdgårdar 
inom vårt land. Sjukdomen visade sig nämnda år dels i Skåne 
(Tomarp) å Surkörsbär och Hvitt Astrakan äpple, dels i Stockholms 
skärgård (Värmdön) å Surkörsbär. Mera utbredd blef den först om¬ 
kring 10 år senare, åren 1905 och 1906. Från denna tid har sjuk¬ 
domen utbredt sig mer och mer inom skilda trakter af landet och 
kan nu anses såsom en bland de mest förlustbringande sjukdomarne 
i våra fruktträdgårdar. 
Å Körsbärsträden, och därvid i främsta rummet å Surkörsen, 
visar sig blom- och grentorkan vid slutet af blomningstiden, alltså 
vid Stockholm mestadels i andra eller tredje veckan af juni. Man 
upptäcker plötsligt här och hvar i de för få dagar sedan rikblom- 
mande och löftesrika trädkronorna ett antal blomsamlingar, som 
hänga ned bruna och vissna (Fig. 1). Bredvid dessa ser man 
ock nedhängande, döda blad. Spetsen af grenen, hvarpå de döda 
partierna sitta, fortlefver stundom en tid bortåt och visar ett sken¬ 
bart friskt utseende, men småningom dör äfven den. Vid svåra an- 
o 
grepp dö de flesta blomsamlingarna och fruktskörden blir ingen. Aren 
1906 och 1907 inträffade detta mångenstädes inom vårt land. Efter 
fleråriga, starka angrepp kan ett träd alldeles gå under. 
1 Här göres ingen skillnad mellan arten Monilia cinerea (Stenfruktmögel) och 
M. fructigena (Kärnfruktmögel), då en artbestämning allenast efter färgen på de fram¬ 
trädande konidievårtorna är mycket vansklig. I samtliga nedan omtalade fall voro emel¬ 
lertid nämnda vårtor grå, hvilket tyder på, att det skulle vara M. cinerea. 
