15 
»På nittiotalet såg det betänkligt ut med äpplena. Alltjämt blefvo 
nya sorter angripna. I senare tid bar sjukdomen gått mer och mer 
tillbaka. Nu uppträder den blott på Kaniker- och Maglemer-äpple. 
Jag har besprutat träden livarje år med Bordeaux-lösning»; — samt 
godsägaren C. Möllerberg följande: »Sedan flera år tillbaka anställer 
sjukdomen blott ringa skada. Allenast äpplesorterna Kaniker, Mag- 
lemer, Alexander och Ribston lida nu något däraf. Jag har ingen¬ 
ting gjort mot sjukdomen». Att numera »svampens angrepp är af 
ringa betydelse», uppgifves äfven af direktör C. G. Dahl (Alnarp), 
hvilken säger att »under sommarn skadade skott upprepade gånger 
aflägsnats ur äppleträden». Annorlunda åter berättar från en annan 
trakt i Skåne (Mörarp) herr R. Thctlander, som säger: »Sjukdomen 
rasar här hvarje år. Några år sprutade jag med Bordeaux-lösning 
både vår och höst. Då visade sig sjukdomen mindre under blom¬ 
ningstiden, men så mycket intensivare ruttnade frukterna. Sista vin¬ 
tern hade jag ingenting gjort, och nu åro blommorna på Astrakan- 
och Oranieträden till 3 / 4 nedvissnade». 
Om besprutningar såsom enbart kampmedel mot sjukdomen talas 
uti åtskilliga meddelanden. Sålunda skrifva: grefve G. Lewenhaupt 
(Geddeholm, Västerås): »Sommaren 1907 hemsökte sjukdomen här 
mest äppleträd, men äfven några päronträd. Vintern 1907 — 08 bör¬ 
jade besprutningarna med Bordeaux-vätska, och dessa ha fortgått hvarje 
år därefter, med det resultat att svampen kunnat hållas inom behöriga 
gränser»; — folkskolelärare J. A. Strandberg (Nykvarn, Stockholms 
län): »Sedan besprutning blifvit sorgfälligt utförd, har sjukdomen nästan 
upphört»; — och ingeniör O. Helin (Kärrbo, Nyköping): »I år har 
svampen uppträdt ej endast på fjolårsskotten, utan äfven på äldre 
grenar af alla slags fruktträd, mest dock på surkörsbär och plommon. 
Jag besprutade i våras med karbo]ineum. Måhända har svampen 
varit inne i barken, innan sprutningen företagits». 
Om beskärningar såsom enbart kampmedel talas från andra håll, 
såsom af trädgårdsmästare L. M. Karlsson (Ribbingsfors, Gullspång; 
Skaraborgs län): »För tre år sedan ledo Astrakanerna svårt. Jag har 
afskurit de sjuka skotten. Nu visar sig sjukdomen icke mer»; — 
af herr O. Hallgren (Södertälje): »Sjukdomen här svårast åren 1909 
och 1910. Jag har afskurit alla sjuka grenar. Därigenom har för¬ 
störelsen väsentligen inskränkts»; — och från medicinalrådet G. Kjerr- 
ulf (Tor (1 Trosa): »På de angripna Astrakanerna har jag afskurit alla 
finare och medelstora, sjuka grenar och kalkat stammarne. Resul¬ 
tatet rätt tillfredsställande». 
Om kombinerade besprutningar och beskärningar berätta 
tvänne trädgårdsägare. Den ene, herr E. Jonasson (Sand, Seffle, Värm¬ 
lands län), meddelar följande: »Då sjukdomen först visade sig för 
några år sedan, blefvo alla torra blommor och skott aflägsnade och 
brända. Därpå besprutades träden med kalkvatten. Under de sista 
åren har ingen förhärjning här iakttagits;» — den andre meddelaren, 
