10 
sig i fina, sköra tågor. Det bruna nätverket fortsattes ut på stolo- 
ner och rötter af en något tätare och mörkare brun trådväfnad, som 
här och hvar knöt sig samman i små nystan till svarta sklerotie- 
anlag. Sklerotiebildningarna sutto löst fästa och föllo vid beröring 
lätt af. Från stolonerna gick nätverket ut på de unga knölarne, där 
L / 
^ I ? 4 
■cs n i 
4. v 
y 
yY>j j 
X 
0 <<-; / y . 
xV\ /\\ 
./ , T~1 \ \ 
- X /' ;. t \ \ 
/ 
Fig. 4. Hypochnus Solani: a. Mycelietrådar ur den hvita trådpäl- 
sen å stammen; — b. Dylika trådar, som afsnöra sporer. (200 1). 
det utbredde sig, i förstone hvitt, sedan mörkbrunt, tämligen jämnt 
öfver hela ytan. Särskildt hopade sig trådarne till täta gyttringar 
uti små, å skalet befintliga sårfläckar, hvilka antagligen uppstått i 
följd af en retande upplösning från trådarne själfva. Dessa gytt¬ 
ringar utgjorde begynnelser till sklerotier. Med tilltagande ålder 
syntes trådnätet mellan dessa mer och mer glesna, under det tråd- 
gyttringarna utvecklade sig till helt svarta, skarpt begränsade, fasta 
Fig. 5. Rhizoctonia Solani å potatisknöl: a. Myce¬ 
lietrådar, knytande sig samman i nystan för bildning 
af sklerotier; — b Fördjupning å skalet, med ansats 
till sklerotium; — c. Små färdigbildade sklerotier (upp¬ 
till å bilden). (Samtliga bilder 2 gånger förstorade). 
sklerotier. Å livarje planta förekommo 5 — 6 knölar af växlande 
storlek, de största som ett större plommon. De voro samtliga rik¬ 
ligt öfvertäckta af mörkbruna skorfliknande fläckar, med början till 
sklerotiebildning i fläckarnes mi dt. Dessutom förekommo å skalet 
små fördjupningar, tydligen framkallade af maskar eller larver, och 
hade myceliet äfven växt in i dessa och börjat där utveckla sklero- 
