/ 
till stor del ligger däri, att på senhösten av gulrost angripna bladspetsar 
under vintern förstöras, och att i dessa tilläventyrs befintliga gulrost- 
mvcelium samtidigt förstöres. Han utförde försöket sålunda. Av gulrost 
angripna plantor inflyttades i ett litet växthus, vars fönster och dörrar 
fingo stå öppna. Blott under de kallaste perioderna av vintern stängdes 
växthuset, och för att skydda plantorna mot solstrålarna, lades en matta 
helt löst över plantorna. Kölden var emellertid i växthuset så stark, 
att jorden i krukorna blev hårt frusen. Flera av de infekterade blad¬ 
spetsarna blevo därvid förstörda, några blevo dock vid liv och efter 
tvänne köldperioder kunde under mild väderlek i mitten på februari 
konstateras, att nya Uredosporer bröto fram. Klebahn anser, att för¬ 
söket anger, att åtminstone under milda vintrar och i någon mån skyddat 
läge gulrostmyceliet kan fortleva i sädesplantorna under vintern. Senare 
har Klebahn av den närbesläktade brunrosten (F. dispera) iakttagit gro¬ 
bara Uredosporer i Hannover d. 20 . 3 1910 (Zeitschr. f. Pflanzenkrankhei- 
ten 1912). 
I Österrike har L. Hecke i Wien ägnat rätt mycken uppmärksamhet 
åt gulrostens övervintringsförhållanden x ). Han har visat, att gulrost¬ 
myceliet kan tåla en temperatur av — 10° Under vintern 1908—1909 
kunde Uredo iakttagas i oktober och mars. Under den låga tempera¬ 
turen i november avstannade bildningen av Uredosporer, men myceliet 
fortlevde dock. Antagligt är, menar han, att långvarigt snötäcke ökar 
möjligheten för myceliet att forlleva, under det att under vintrar med 
växlande väderlek av köld och regn, utsikterna för gulrostens fortvaro 
äro mindre * 2 ). Detta synes även framgå därav, att under vissa är gul¬ 
rosten ej kan upptäckas tidigt på våren, under det att den andra år är 
ganska vanlig. Ju mera allmänt gulrosten förekommer på senhösten, 
desto större utsikt bör det ju också vara, att den åtminstone på skyd¬ 
dade lägen skall fortleva till påföljande vår. Vid Wien var höstvetet på 
senhösten 1913 ytterligt allmänt angripet av gulrost, ehuru 1913 ej var 
något egentligt rostår. Det hade under vintern oupphörligt varit bar¬ 
froster. Nämnda år visade sig nämligen gulrosteu därstädes först i mitten 
på juni och den var mycket sparsam. Men sedermera kunde Uredo¬ 
sporer iakttagas långt fram på vintern. Vintern 1913 —1914 var relativt 
sträng. Omkring 50 dagar från 19 /12 var medeltemperaturen pr dag 
under 0°, och det fanns ett oavbrutet snötäcke från mitten av januari 
till mitten av februari. I senare delen av mars anträffades Uredo på 
nytt till en början i någon större mängd på sådana sorter, som på grund 
av ringa vinterhärdighet blivit täckta av barr. I varje fall var det äldre 
övervintrade blad, som voro angripna. 1914 blev också ett svårt gul- 
’) Naturwissensch. Zeitschr. f. Land-u. Forstwirtschaft, 1911 och 1915. 
2 ) Att märka är att Bolley funnit livskraftiga Uredosporer av svartrost infrusna i 
snö och is i N. Dakota i Förenta Staterna. Jfr Landtbruksakademiens Handl. 1909, s. 206. 
9 
