20 
minst mottagliga T. monococcum även som det mycket resistenta pansar¬ 
vetet hava den lägsta glykoshalten, under det att Michigan Bronce och 
Sammetsvetet hava den högsta. Aven tabell II överensstämmer däri, 
att pansarvetet har relativt låg glvkoshalt och Michigan Bronce och 
Sammetsvetet ganska hög, men de motståndskraftiga Thulevetet och 0823 
hava också hög glykoshalt. De sistnämnda sorterna äro korsningar mel¬ 
lan Pudel- och Sammetsvete. 
Nu är att märka, såsom Dr. Bygden i silt utlåtande (sid. 22) fram¬ 
håller, att de tillämpade undersökningmetoderna äro behäftade med vissa 
felkällor av ej närmare fastställd betydelse. Såvida de fria växtsyrorna 
verkligen spela någon rol som skyddsmedel mot rostangrepp, torde den 
närmast vara att tillskriva de från dem dissocierade vätejonerna. Fort¬ 
satta undersökningar i detta hänseende böra rikta sig på att bestämma 
vätejonkoncentrationen i de olika vetesorternas safter. 
Såsom ovan nämndes, är sockerhalten om vintern större hos de vin¬ 
terhärdiga vetesorterna än hos de mera ömtåliga vetesorterna. Detta 
framgår också av Bygdens undersökningar (tab. 6). Men de vinterhär¬ 
diga äro också mera mottagliga för gulrost, åtminstone i mellersta Sverige. 
Det är därför även av detta skäl troligt, att det är den olika socker¬ 
halten, som betingar de olika sorternas olika mottaglighet för gulrost. 
Men naturligen behövdes för att avgöra detta en stor mängd analyser. 
Jag hoppas emellertid genom fortsatta försök vinna större klarhet i 
denna fråga. 
O 
Experimentalfältet i december 1919. 
Bestämningar av aciditet 1 ) och sockerhalt i vattenextrakt 
av vetesorter med olika resistens mot gulrost 
av 
A. Bygdén. 
I en avhandling med titel »Untersuchungen fiber die Empfänglichkeit 
unserer Getreide fur Brand- und Rostkrankheiten», Fuhlings Landw. 
Ztg LXV, 92 (1916), har Kirchxer bl. a. framlagt resultaten av några 
undersökningar, vilka synas tala för ett samband mellan vissa vete¬ 
sorters motståndskraft mot angrepp av rostsvampar och deras halt av 
syror eller sockerartade ämnen. För att utröna, huruvida ett liknande 
förhållande skulle kunna påvisas hos åtskilliga i vårt land odlade vete¬ 
sorter, utfördes vid Centralanstaltens Kemiska avdelning åren 1916, 1917 
och 1918 på anmodan av professor E. Henning likartade undersökningar 
å material, hämtat från Botaniska avdelningens försöksfält. Då huvud- 
') Här = titrationsaciditet, d. v. s. halt av fri s} r ra. 
