n <> 
jffam 
1. Verticillium alboatrum Rke & Berth. Denna svamp erhölls i 
samtliga anlagda kulturer. Den hör till den grupp av svampar, vilka, 
så vidt man känner, sakna högre fruktform, och som därför benäm¬ 
nas fungi imperfecti. Då dess fortplantningskroppar, konidier, bildas 
fritt å mycelet, ej i någon sorts sporhus eller liknande bildningar, 
räknas den till gruppen Hyphomycetes. 
Odlad på kokta vegetabiliska substrat (potatis, vetegröt, stam¬ 
stycken av bondböna etc.), bildar den ett i början snövitt mycel. 
Inom kort visar sig dock en färgförändring, i det att de äldre i och 
närmast substratet växande myceltrådarna mörkfärgas, så att de som 
helhet synas ha svart färg med någon dragning åt grönt. Betraktar 
man däremot i mikroskopet varje tråd för sig, 
synes färgen snarare vara mörkt brun. De vita 
mycetpartierna äro ensamma fruktificerande och 
avskilja konidier från speciellt utformade konidie- 
bärare. Dessa äro relativt smala (1—4 /*), färg¬ 
lösa hyfändar med karaktäristisk förgrening. Korta 
sidohyfer utgå nämligen i kransar från den cen¬ 
trala hy fen (lig. 3, a). Antalet grenar i varje 
krans plägar vara 4 eller 5 och antalet kransar 
på varje konidiebärare 2 å 3, dock kan ett be¬ 
tydligt större antal förekomma. Grenarna kunna 
i sin ordning vara förgrenade på samma sätt, 
ehuru kransarna då pläga bestå av färre grenar. 
I spetsen av varje gren avskiljas konidier, flera 
efter varandra, men utan inbördes sammanhang. 
Dessa äro till formen ellipsoidiska; storleken är Fl s- 3 - Verhdihmn al- 
synnerligen variabel, dock ar längden mestadels a konidiebärare med ko- 
-8 fl och bredden 2-—4 /i. nidier, b äldre vegetativ 
Följer man en konidiebärare nedåt, finner man brmia^äggar 0 ^^? 1 !' 
hur den tilltar i tjocklek, tvärväggarna uppträda 
tätare, väggarna bli tjockare och en allt tydligare brunfärgning av 
dessa blir märkbar. Konidiebärarnas bas och de hyfer, från vilka 
de utgå, kunna alltså mäta ända till 10/* i genomskärning och deras 
väggar omkring 1 fi i tjocklek (fig. 3 b). Dessa mycel-partier torde 
kunna spela samma roll som vilsporer och således hålla svampen 
vid liv under ogynnsamma perioder. 
2. Ascochyta Cucumis Fautr. & Roum. I ett par kulturer er¬ 
hölls utom Verticillium alboatrum en annan svamp, även den hörande 
till fungi imperfecti. Dess konidier alstras emellertid inuti särskilda 
sporhus. Dessa ha rundad form och en särskild mynning, genom 
vilken sporerna (i kultur) framträda hopklibbade till en trådformig 
bildning av ljusröd färg. De i kulturerna erhållna sporerna voro nästan 
uteslutande encelliga, och svampen syntes därför vara att räkna till 
något av släktena Phyllosticta eller Phoma. På sitt naturliga sub¬ 
strat (levande gurkblad) bildar svampen emellertid, såsom mina in- 
o 
