8 
Metod 1) lämnade positiva resultat endast i fråga om Ascochyta 
Cucumis. Tre plantor, som den 7 / 5 översprutades med uppslamning 
av dess konidier, visade den 19 / 5 talrika fläckar på bladen, och på 
dessa fläckar kunde man med lup urskilja Mscoc%£a-sporhusen. Ehuru 
svampen sålunda har förmåga att som parasit direkt intränga i gurk- 
plantans vävnader, framkallade den icke några symptom av vissne- 
sjuka hos dessa. Det synes härmed vara klart, att den ej är att 
räkna med som orsak till vissnesjukan. 
Försöken att genom införande av konidier i djupa sår å stammen 
(metod 2) framkalla vissnesjuka visade sig samtliga resultatlösa, obe¬ 
roende av vilken svamp som användes. Dylika försök gjordes med 
Verticillium alboatrum , Ascochyta Cucumis och Fusarium sclerotioides. 
Den betydelse, som som av t. ex. Reinke och Berthold samt Klebahx 
tillskrives sår för Verticillium- svampens inträngande, förefinnes så¬ 
ledes i varje fall ej hos gurkplantorna. 
Annorledes ställde sig försöken att sätta gurkkärnorna i jord som 
förut uppblandats med ägarkulturer av de särskilda svamparna (metod 3). 
Av 8 plantor, som dragits upp i Verticillium- inficierad jord, visade 
4 förr eller senare vissnesjukans symptom, och i samtliga dessa 4 fall 
kunde Verticillium alboatrum reisoleras från den sjuka plantans kärl. 
Förfors på samma sätt, men med användande av Fusarium sclero¬ 
tioides som infektionsmaterial, blev resultatet i alla försöken helt 
negativt. 
I dessa sistnämnda försök var plantan, såsom redan framhållits, 
redan på tidigaste stadium utsatt för möjligheten till angrepp. För¬ 
söken efter metod 4 avsågo att utröna, om även plantor, som först 
på äldre stadium blivit utsatta för smittämnet, äro mottagliga för 
detta. Vid tre plantor, vilka nått så långt i utveckling, att två mel- 
lanblad voro utväxta, anbragtes stycken av en renkultur i kontakt 
med stammen omedelbart under jordbrynet. Två av dessa plantor 
angrepos av sjukdomen, medan den tredje förblev frisk. Ett på samma 
sätt utfört försök med trenne tre veckor äldre plantor gav till re¬ 
sultat en tydligt angripen planta; en annan förblev frisk, medan 
den tredje visserligen utvändigt syntes frisk, men dock vid anato¬ 
misk undersökning visade sig innehålla mycel i kärlen. 
Försök efter sistnämnda metod utfördes även med Fusarium re¬ 
dolens var. angustius och med Fusarium sclerotioides. Av de tre 
med den förra arten ympade plantorna angrepos två efter resp. 2 
och 3 dagar av stamröta, så att de ruttnade av i jordbrynet. Den 
tredje plantan förblev frisk. De tre individ, som behandlades med 
kulturer av Fusarium sclerotioides , förliöllo sig på ungefär liknande 
sätt: nedre delen av stammen hos en planta började (efter relativt 
lång tid) att ruttna, och ur det ruttnande partiet kunde infektions- 
materialet reisoleras. De två andra i försöket ingående plantorna 
visade inga sjukliga symptom. 
Sex plantor, vilka uppdragits ur samma sorts frön och i samma 
