0 
< (Tafl. I, 7) samt hvarje sporhus innesluter ett flertal (4—8) sporsäckar, 
med flera (4—5) sporer i hvarje sporsäck (Fig. 5). 
4. Svampens öfveryiiitrin^. Att den amerikanska krusbärsmjöldaggen 
till väsentlig del fortlefver från ena året till det andra förmedels de i 
sporhuset gömda sporerna, därom kan näppeligen råda något tvifvel. Spor¬ 
husen brista på våren, vid den tid då krusbärsbuskens knoppar hålla på 
att öppna sig, och de lösblifna sporerna äro nu färdiga att gro och med 
sina groddslangar fatta fäste å de späda skottspetsarna och fruktämnena. 
De svarta årsskott från föregående år, som möjligen vid löfsprickningen 
på våren finnas kvar på buskarna, äro följaktligen att betrakta såsom 
särdeles farliga sjukdomsspridare för det förestående året. 
Af åtskilliga företeelser att döma vill dock synas, som kunde sjuk¬ 
domen fortlefva år efter år äfven vintersporhusen förutan. Det sätt, 
hvarpå sjukdomen år 1906 plötsligt och oväntadt uppträdt flerestädes 
inom vårt land, gifver stark anledning misstänka, att hos denna mjöldagg- 
Fig. 4. Amerikanska kriisbärsmjöl- 
daggen. Brustet sporhus med utträn¬ 
gande sporsäck och ogrenade stödje- 
trådar. (^y") 
Fig. 5. Europeiska krusbärsmj öl¬ 
daggen. Brustet sporhus med utträn¬ 
gande sporsäckar och dikotomiskt för¬ 
grenade stödjetrådar. (^f®) 
art, liksom hos den i Europas vinodlande länder härjande vinmjöldaggen 
{Oidiiim TucJieri Berk.), en öfvervintring af svampen uti dess mycelie- 
stadium måtte förekomma. Några härpå tydande iakttagelser må sär- 
skildt framhållas. 
Yid Experimentalfältet upptäcktes sjukdomen första gång i början af 
juli månad uti ett sortiment af stamkrusbärsplantor. Den framträdde så¬ 
som ett hvitt nätv^erk med puder å enstaka spridda plantor i sortimentet, 
företrädesvis å unga skottspetsar, i ett par fall äfven å späda bär. Plan¬ 
torna voro ympade å platsen somrarna 1904 och 1905. Ympkvistarna 
hade tagits från ett gammalt, å platsen befintligt busksortiment, hvarå 
ingen gång upptäckts minsta spår af ifrågavarande sjukdom och som fort¬ 
farande stod alldeles rent. De guldribsstammar (Rihes aureum), hvarå 
ympningen skett, hade inköpts våren 1904 från en trädskola i nordvästra 
Tvskland. Samtidigt hade från samma trädskola anskaffats ett femtiotal 
redan ympade stamkrusbär. Af dessa senare hade en del genast efter an- 
