59 
undertrycka sjukdomen, är emellertid ganska tvifvelaktigt. ]\Ian får näm¬ 
ligen ej bortse därifrån, att medels de ända till vinterns inträde kvar¬ 
varande grenarna och skotten en jordmån vidmakthållits för svampen att 
å j^latsen lefva på hela hösten igenom, och däri ligger, då det gäller en 
så lifskraftig och förrädisk parasit som krusbärsmjöldaggs vampen, en 
allvarlig fara för det kommande året, ty huru noga man än må ha verk¬ 
ställt det slutliga röjandet, så kan man ej vara viss om, att verkligen 
allt sjukt aflägsnats. Någon fara för buskarnas återväxt nästa år inne¬ 
bär emellertid ej nedskärningen, då den företages så sent, utan komma 
nog de allra flesta kvarlämnade rötterna att på våren skjuta nya 
skott. 
s. Toppklippuiug- å sjuka buskar. Den kampåtgärd, som kommit till 
användning på de flesta ställen i vårt land, har varit afklippning af de 
mjöldaggklädda grentopparna, allt efter som dessa observerats. 
Att emellertid detta förfarande ej är tillfredsställande eller ens lämp¬ 
ligt, har erfarenheten redan till fullo visat. 
För det första torde vara uppenbart, att det är äfven för de a 
mest skarpsynta och öfvade omöjligt att med säkerhet upptäcka, sär- 
skildt då det gäller ett större busksortiment, hvartenda skott med re¬ 
dan utbruten sjukdom, då enstaka mjöldaggsfläckar, hysande otaliga 
smittförande sporer, kunna vara så undangömda, att de undgå uppmärk¬ 
samheten, än mindre att verkligen afgöra, om de skott, som se friska ut, 
verkligen äro friska. Det åtgår nämligen en tid af 6—8 dagar från den 
dag, då smittämne hamnat och tagit fäste å det späda toppbladet, intill 
den dag, då mjöllikt öfverdrag framträder synligt å bladet. Under denna 
mellantid, den s. k. inkubationstiden, lefver svampen ett fördoldt v^egeta- 
tivt lif å eller i det smittade organet. Det är uppenbart, att, hur ofta 
man än företager toppklippning, sådana latent sjuka toppar kunna varda 
kvarlämnade, och en enda frambruten sjukdomsfläck är med sin otaliga 
massa sporer tillräcklig att smitta ned alla skott i den närmaste om- 
gifningen. 
Men ej nog härmed! Den upprepade toppklippningen inverkar redan 
i och för sig på plantans fortsatta utveckling, i synnerhet om plantan är 
kraftigt växande, på ett sätt, som rent af gynnar svampens fortbestånd. 
Genom att afklippa topparna å skotten, afstannar man nämligen ej all 
utveckJingsdrift hos plantan, utan söker sig denna fastmer utvägar för 
aflämnande af de till nybildning beredda näringssafterna på annat sätt. 
De hvilande knoppar å det toppklippta skottet, hvilka finnas i bladvecken 
strax under afklippningsstället, vakna plötsligt till lif och utveckla späda 
sidoskott. Sker nu toppklippningen kanske flera gånger i veckan, så 
kommer det att städse, undan för undan, finnas tillgång på ytterligt 
späda grentoppar, just sådana å hvilka svampen allra bäst vinner nya 
fästen. Dessa späda sidoskott bilda ett städse dukadt, läckert bord för 
svampen, ägnadt att på det mest tillfredsställande sätt hålla svampen 
vid lif. 
