73 
kvar och för hvarje år tilltagit i styrka. Särskildt saknas utsikt 
till en naturens reglering förmedels en annan parasitsvamp, som skulle 
taga lifvet af mjöldaggen. Det är visserligen kändt, att vissa in¬ 
sekthärjningar kunnat afstanna i följd däraf, att den härjande in¬ 
sekten själf blifvit föremål för angrepp af en annan insekt — gemen- 
ligen någon s. k. parasitstekel — äf\"ensom att högre stående skade¬ 
djur, såsom råttor och möss, kunnat oskadliggöras genom att man 
på dem inympat vissa patogena bakterier. Däremot känner jag intet 
fall, då en af parasitsvamp framkallad växtsjukdom afstannat eller 
ens minskats i följd däraf, att den skadegörande svampen i sin ord¬ 
ning angripits af någon annan svampart. 
»Man har ock tänkt sig, att det skulle kunna upptäckas något 
svampdödande medel, som sprutat pä eller utströdt öfver de sjuka 
plantorna skulle kunna tillintetgöra svampen och förekomma sjuk¬ 
domens återuppträdande. Tyvärr äro äfven härutinnan utsikterna 
ringa. I sjukdomens eget hemland, Norra Amerika, hvarest man, 
som bekant, är ytterst angelägen och nitisk att utfinna kampmedel 
mot alla slags växtsjukdomar, har under ett halft sekel intet sådant 
medel blifvit upptäckt, utan har man till sist ansett sig tvungen 
sträcka vapen inför denna fiende.^ Inom de västra staterna därstädes 
lär man nästan alldeles ha uppgifvit att odla krusbär, och inom de 
östra staterna fortgår sådan odling allenast med vissa inhemska krus- 
bärssorter, som visserligen äro för sjukdomen mindre mottagliga, men 
på samma gång i egenskaper väsentligen underlägsna våra europeiska. 
»Den första åtgärd man allestädes, hvar helst sjukdomen visat 
sig, tänkt på och tillgripit, har varit afklippning af de daggklädda 
skottopparna, i den mån dessa upptäckts, samt de afklippta toppar¬ 
nas uppbränning. Detta medel har med synnerlig förkärlek för¬ 
sökts hos oss. Men hvad har väl resultatet häraf blifvit och maste 
blifva? En hvar, som användt det, torde kunna besvara den frågan. 
En dylik toppklippning af de ännu växande skotten har haft den på¬ 
följd, att de närmast under afklippningsstället befintliga knoppar, 
som skolat hvila till nästa vår, plötsligen väckts till lif samt efter 
en eller annan vecka utvecklat späda sidoskott, som snart blifvit 
smittade, då det ju ej ligger inom möjlighetens område, hur omsorgs¬ 
fullt och hur ofta man än må toppklippa, att upptäcka och aflägsna 
hvarje sporbärande skottparti. I stället för att undertrycka sjuk¬ 
domen har man fastmer genom toppklippningar underhållit åt svam¬ 
pen under hela vegetationstiden ett det mest passande underlag fiu' 
densammas fortsatta existens. 
»Man har slutligen uttalat den förhoppningen, att vi gent emot 
denna såväl som mot andra växtsjukdomar skulle kunna vinna nagon 
^ Så omnämner t. ex. Caed (I, 435), att femton olika medel att bekämpa sjukdomen 
kommit till bans kännedom, men han synes icke sätta fortroende till något mer än svafvel- 
kalium, och enligt vår erfarenhet är, som nämndt, icke heller detta något medel att bygga på. 
