13 
höjden i norra delen omvexlar från 400—300 f., i mellersta 
delen från 300—100 f. och slutligen i hela kusttrakten från 
Borgå’ till Fredrikshamn från 100—0 f. I skärgården höja sig 
holmarne obetydligt, högst 50 fot öfver hafsytan. Härifrån gör 
dock Högland ett stort undantag genom att lyfta sin hjessa till 
den ansenliga höjden af 448 fot öfver hafvet. 
I sammanhang härmed torde det löna mödan omnämna, att 
landet i dessa nejder under tidernas lopp betydligt höjt sig öfver 
hafsytan, hvartill man kan sluta af flere omständigheter. I Perno 
sockens norra del i den stora Reuso mossen, som numera ligger 
mer än 60 fot öfver hafsytan och är öfver en mil aflägsen från 
kusten, har man under gräfningar råkat på en skepps-köl. Idlax 
gård i samma socken, som blifvit skattlagd för idfisket i viken, 
äger numera i stället för viken en äng. Man uppvisar ännu 
stället, der skepp och båtar blifvit byggda*). På Wässö-landet, 
en mycket stor holme i Borgå skärgård, finnes mellan Skafvar- 
böle och Lomböle byar på mer än 3 / 4 mils afstånd från stranden 
en stor sten, hvari en jernring är inslagen och som sålunda 
fordom tjenat till vidfästning för farkoster. Åf ängarnes sträck¬ 
ning kan man sluta till att hela Wässö-landet fordom måste be¬ 
stått af flere smärre holmar, hvaraf kanske också dess namn 
(Wesirzivatten) härleder sig. Det långsträckta, smala sund, den 
s. k. Fladan, som åtskiljer Wässö från fasta landet, blir årligen 
allt grundare och kan snart icke mera befaras, så vida det icke 
muddras upp. I hela skärgården kunna många igengrodda sund 
uppvisas, der enligt folkets utsago i icke alltför aflägsna tider 
större farkoster seglat fram. 
Bergen, som i allmänhet äro låga, föga öfverstigande 100 
fot, beklädas vanligtvis af gles barr-skog och äro till större delen 
jemt och långsamt sluttande mot det omgifvande landet, med 
*) Se »Beskrifning öfver Perno socken» af A. J. Hipping. 1817. 
