20 
4 
pestris , hvarigenom sålunda på sätt och vis bildas rödochhvita 
infattningar för vextligheten mot norr och söder. 
I kusttrakten, som till följe af hafsvattnets djupa inträngande 
i landet har ett mycket flikigt utseende, förekomma ganska all¬ 
mänt: Senecio silvalicus, Knautia arvensis, — som norrut er¬ 
sättes af Succisa pratensis — Cornus suecica, Melandrium diur- 
num, Stellaria holostea, Cotoneaster vulgaris, Triodia decumbens 
m. fl. Emellan vikarne skjuter landet ut i långa uddar, som 
sedan på sätt och vis fortsättas af en mängd större och mindre 
holmar. Dessa hafva vanligen en mycket stenbunden mark och 
äro bevexta med gles, mest af tall bestående barrskog. Holmar- 
nes midt upptages ganska ofta af något kärr. Anmärkningsvärda 
äro de tvenne stora holmarne, Wakterpää i Strömfors och Mogen- 
pörtö i Pyttis skärgård, för de sällsynta vexter, som af dem 
inhysas. Jag vill blott nämna: Asperula odorata, Galium triflo- 
rum, Batrachium trichophyllum, Ceratophyllum demersum, Ma- 
laxis paludosa, Glyceria remota och Cinna pendula. 
Utmärktast framför alla andra är dock Högland, dels genom 
sin ansenliga höjd öfver hafsytan, till följe hvaraf det blir synligt 
på ett ofantligt afstånd, dels genom dess af naturen förlänade 
egendomliga läge. Denna ö är nemligen nästan lika långt aftägsen 
från Estlands som från Finlands kust och framställer på sätt 
och vis inom sin inskränkta rymd en bild af båda ländernas 
floror eller — om man så vill — ger upphof till en öfvergång 
från den enr till den andra, ehuru dess flora dock mycket mera 
närmar sig den Finska än den Estländska. — När man nalkas 
på afstånd, tyckes Högland bestå af trenne skilda holmar, som 
i höjd tilltaga från norr mot söder; men kommer man närmare, 
synas holmarne vara förenade genom flackt land, hvilket ljkväl i 
sjelfva verket utgöres af en mängd smärre berg, som till sin 
höjd äro betydligt underlägsna de tre högsta, på afstånd sedda. 
Det sträcker sig från NNW till SSO med en längd af 11 verst 
